Holdt! Hvad er du... Hey!
Okay. Døren er åben.
Okay, hvem af fangerne er målet?
Kultlederen. En stor belønning, hvis vi får ham ud.
Dig dér. Er du med i en kult?
Undskyld mig?
De andre celler er tomme. Det her må være vores røvhul.
Hvis I søger Den Rablende Mystiker, kommer I to dage for sent.
Det passede ham ikke at være indespærret.
Ja. Klamt.
Fandens også. Så må vi kysse den belønning farvel.
Måske ikke.
Du virker ikke, som om du hører til her.
Sjovt.
Det gør du.
Vi mangler midler, og du taler, som om du er fra en rig familie.
Hvis vi får dig ud, hvad er det så værd?
En lille formue.
Hvis jeg ikke var flad i øjeblikket.
En detalje, du burde have tilbageholdt.
Hvorfor lyve?
I ville snart opdage, jeg intet har i mit navn.
Faktisk er jeg helt alene i verden.
Det kan du vel relatere til.
Når man når bunden, har man kun sandheden at forhandle med.
At indrømme, man har brug for hjælp, skaber medfølelse.
Du ved, du er elendig til at forhandle, ikke?
Men du er brutalt ærlig.
Den ærlighed får I måske brug for en dag.
Nuvel.
Lad os se, hvor sandheden fører os.
Hvad hedder du?
LEGENDEN OM VOX MACHINA
Folk i Whitestone er vant til at miste.
Sorg er blevet vores mest velkendte nabo.
Og dog er sorgen i denne tragedie mere grusom end resten,
eftersom vores elskede bror, ven
og ædle søn er blevet stjålet fra os på ny.
Som sin familie var Percival de Rolo en mand, der var dybt hengiven
over for sit hjem og loyal over for dets folk.
Han var ikke religiøs,
men han troede helt og holdent på Whitestone.
Hans hjerte fandt mening i vores historie,
men hans sind oplyste vores fremtid,
for han viede sit liv til at udhugge vort eftermæle
med tidens urokkelige mejsel.
Da vi faldt på knæ, mindede Percy os om,
at håbet er en flamme, der er værd at pleje.
Og selvom vi i dag siger farvel,
så vil Daggryfaderen holde sin evige gnist i live i os alle.
I hans navn beder vi:
Udfri lyset, hvor mørket bor.
Hvad skete der?
Hvor er Percy?
Der er en grund til, jeg har insisteret.
Jeg er forelsket i dig.
-Søster. -Jeg kunne ikke sige det.
Jeg var ikke stærk nok.
Du er den stærkeste person, jeg kender.
Jeg var bekymret for hans reaktion. For din reaktion.
Jeg lukkede mit hjerte, da jeg burde åbne det.
Jeg bringer virkelig uheld.
Hvorfor siger du den slags?
Min kærlighed ødelægger alt, den rører ved.
Tanken om at føle noget så kraftfuldt igen skræmte mig.
Og nu vidste Percy det aldrig.
Selvfølgelig gjorde han det.
Han var måske et højrøvet og indigneret røvhul,
men Percy var kvikkere, end jeg er.
Og hver gang du kiggede på ham, vidste jeg det.
-Gjorde du? -Det kunne enhver se.
Og han var ikke enhver.
Men det, der ikke blev sagt, vil aldrig blive sagt.
Hvordan kan jeg leve med det? Hvordan kan nogen?
-Hej. -Hej.
Er Vex okay?
Er du?
Jeg er ked af, at jeg stak af. Fra os.
Kom ind.
Fremtiden har skræmt mig så længe.
Men det er en fremtid, der endnu ikke er blevet skrevet.
Jeg begynder at tro, at man kan skabe sin skæbne.
Det er okay at være bange.
Men vi kan klare alt, hvis vi er sammen.
Jeg vil ikke være alene i aften. Vil du?
Jeg har ikke villet være alene længe.
Det er ikke din skyld, Scanlan.
Jeg kunne have forhindret dig i at rejse.
Hvorfor gjorde du det ikke?
Når ens muligheder er dårlige, så følger man sit hjerte.
Ja?
Og hvad, hvis det også mislykkes?
KAYLIES SANG
Der er stadig en måde.
Hvad fanden vil du?
Kondolere.
Og planlægge vores næste træk mod Thordak.
Du er ikke så lidt fræk.
Vores aftale er aflyst, husker du?
En håndfuld af hans afkom er allerede klækket.
Dusinvis vil følge på et par dage.
Medmindre du ønsker, Tal'Dorei dør ligesom din ven,
så lad os genoplive den.
Vi har brug for tid. Vi sørger. Min søster er en skygge af sig selv.
Jeg havde ikke planlagt at bebyrde dig med dette,
men det er på tide, du lærer sandheden
om din familie og Thordak at kende.
Vex, vi må tale sammen. Du...
Hvad er alt det her?
Jeg er ubrugelig for jer lige nu.
Distraheret. Jeg må klare hovedet.
-Trinket og jeg slår lejr... -Vex'ahlia, du kan ikke.
Den smerte, du føler...
Det er ikke første gang, vi har følt den.
Hvad? Hvad er du...
Historierne om ødelæggelse, som Thordak fortæller...
Han praler om de byer, han har brændt ned.
Port Callavon, Gremedash, Byroden.
Ja, din hjemby, hvis jeg husker rigtigt.
Mor.
Din skæbne har været bundet til Askekongen,
siden du var barn.
Du må stoppe med at ignorere den.
Thordak er din skæbne.
Den sorg frøs os begge i årevis.
Måske hele vores liv.
Og at miste Percy kan meget vel gøre det samme,
hvis vi tillader det.
Hvad siger du?
Stubby, vi kan måske hævne dem begge.
Et dusin unge drager udslettede Whitestone.
Og ifølge Raishan vil Thordaks rede snart klækkes.
-Hvis de gør... -Så er vi fuldkommen på røven.
Det ville være slemt, ja.
Ingen stoler mindre på hende, end jeg gør,
men vi lyttede ikke sidste gang, og derfor blev Percy dræbt.
Men at tage Emon
fra den farligste drage i verden?
Det har I prøvet før.
Medmindre I har en hær i gemmerne, hvad ville være anderledes?
Hvad, hvis vi havde en hær?
Grog, jeg bad dig om ikke at spise Percys værkstedspasta.
Nej, jeg mener, vi har fået venner alle steder, vi har været.
-Ja. Og fjender. -Ja, klart.
Men hvis Thordak vinder,
vil alle venner og fjender lide.
Dette er større end Whitestone, selv end Tal'Dorei.
Han har ret. Måske kan jeg overtale asharierne til at hjælpe.
Vi kan bede Zahra og Kash i Vasselheim.
Og Earthbreaker Groon.
Han er et bæst.
En fristende idé, Grog.
Men du taler om en håndfuld krigere spredt for alle vinde.
Det er næppe nok.
Hvad med tusind Syngorn-soldater?
Det ville gøre en forskel.
Hvad venter vi så på?
Satans! Hvorfor skal jeg altid være lokkemaden, Z?
Fordi, min elskede Kash, du er så pokkers tiltrækkende.
Det er helt korrekt.
Lad os få ham tilbage for belønningen.
Hvor meget vil Slayer's Take betale jer?
Hundrede guldstykker? 50?
Nej. Femogtyve.
Hvad, hvis I opgraderede til noget med flere skæl?
-Taler du om drager? -Nej, nej.
Sidst vi blev involveret med jer, blev vi næsten dræbt.
Kom nu, vil I ikke have en chance for frelse?
Eller i det mindste en større dusør?
Vi ved, vi står i gæld til jer,
men nærdød og den visse død er to ret forskellige ting.
Undskyld, mig og Z? En pakkeaftale.
Apropos, hvor er din søster?
Du har gjort det. Du har købt Fenthras-buen.
Du er vel kommet for at modtage min ros?
Det er også dejligt at se dig, far.
Men nej, jeg har ikke brug for billigelse.
Jeg søger noget, der er sværere at give.
Vores hære?
Jeg har hørt, at I samler styrker, men det er desværre umuligt.
Thordak må for min skyld gerne få Emon.
Vores styrker må blive her for at forsvare Syngorn.
Jeres militær er den nemme del.
Hvad ønsker du så af mig?
Du skal indrømme sandheden.
Dragen dræbte mor. Elaina.
I årevis troede jeg, at hendes død var min skyld.
At vi var grunden til, at du sendte hende til Byroden,
og hvis vi ikke var blevet født, så var hun måske stadig i live.
Ved du, hvorfor jeg troede det?
For det troede du også.
Du bebrejdede os for hendes død.
Det har jeg aldrig sagt noget om.
Du vendte dine børn ryggen!
I nødens øjeblik lukkede du os ude.
Du lod os kæmpe alene i en verden, der opsluger kærlighed og håb.
Det eneste råd, du gav os, var at vogte vores hjerter.
Ikke at lukke nogen ind.
Og nu ved jeg hvorfor.
Du var for stolt til at indrømme, at du elskede hende.
Hendes død sårede dig lige så meget, som den sårede os. Det er din sandhed.
Det er længe siden.
-Jeg er kommet videre. -Ikke jeg.
Du lærte mig, at min kærlighed var gift.
Det lærte jeg så godt, at jeg holdt
den eneste anstændige mand, der delte sit hjerte, på afstand,
indtil det var for sent.
Og nu ville jeg gøre alt for at holde ham,
og fortælle ham, hvad jeg føler,
og ikke være det ufølsomme fjols, du gjorde mig til.
Men alles smerte er deres egen. Og han er borte.
Vex'ahlia...
Jeg beklager.
Jeg har ikke andet at forhandle med, far.
Sandheden.
Hvis du har nogen kærlighed til mig eller mor tilbage,
så marcher til Emon og bevis det.
Og hvis ikke for os,
så tænk på dem, der vil bo i denne verden, når du er borte...
...hvis der er noget tilbage.
Kash og Zahra afslog vores invitation. Vil dette være nok?
Jeg er her.
Uanset hvad der sker, så gør vi det sammen.
Ikke min skæbne. Ikke din.
Vores.
Hvad laver du?
Nogle gange beroliger sang mine nerver.
"Kaylies Sang".
Din tekst er smuk, Scanlan. Har du vist hende den?
Nej. Og det agter jeg ikke.
Jeg prøvede at være far og en del af holdet,
og begge dele slog fejl.
Måske er der en løsning.
Ja, det er der.
Ikke flere distraktioner.
Folkens? I bør se det her.
Kompagni, holdt!
Hold da kæft!
Hun gjorde det!
Fremad, march!
Må han ødelægge hævnens og krigens flammer.
Rul den tilbage!
Skyd!
Vores soldater er klar. Hvad er angrebsplanen?
Vi angriber fra to steder.
Din Syngorn-hær, Groons krigere og Whitestones Hvide Vogtere
marcherer gennem byens porte og angriber Thordaks afkom direkte.
Ildtæmmerne og Luft-Asharierne går forrest og beskytter mod flammeangreb.
Allura og jeg bidrager også med vores magi.
Og mens landstyrkerne angriber Thordaks afkom,
vil Vox Machina bruge distraktionen til at nå hans hule.
Hvordan vil I komme ind?
Jeg har spejdet forud. Vi ankommer fra luften.
Det vil ikke fungerer. Hans børn bevogter den nu.
Og hvem er du?
Hun er... Tja...
En informant. Hun hedder Larkin. Kodenavn.
Der er en ubeskyttet bagindgang til Thordaks hule.
En tunnel ved klipperne, der er for lille til en drage.
Men stor nok til at komme ind.
Og du lover os, at tunnellen vil være åben?
I har mit ord.
Så vi tager de små ud, mens I bruger jeres Levn mod Thordak.
Og Rustningen. Hvis jeg kan få den til at fungere.
Det er en god plan, lady Vex'ahlia.
Men vil den fungere?
Det skal den.
Fodsoldater, i geled!
Held og lykke derude.
Det er en ære at have jer på vores side.
Stormherren står ved jeres side. Det er alt, I har brug for.
Er du klar, Grog?
Vex, undskyld, jeg ikke var der.
Jeg ved det, Scanlan.
Efter i dag kan vi måske alle tilgive os selv.
Er du klar, søster?
For Percy. For mor.
For Exandria!
Satans. Ned!
Vi kommer ikke ind dér.
Røg, men ingen ild. Hvordan kan det være?
Og ingen modstand.
Man skulle tro, de havde bemærket os. Eller i det mindste mig.
Vi har stadig Raishans indgang.
Og foruden den?
Jeg kan se den. Land dér.
Der er så meget røg.
Vi kan intet se.
Holdt!
Drageunge!
Magikere til fronten!
På pladserne!
Gør ballistaerne klar!
Hvorfor angriber de ikke?
Kan I mærke det?
Åh, fuck.
Nej. Hun har forrådt os.
Er den forseglet?
Den er stadig varm.
Thordak har smeltet den for under en time siden.
Grog, kan du komme igennem?
Det bliver ikke stille.
Vildt. Jeg er stærkere, end jeg troede.
Det er vist ikke dig, store fyr.
Fandens også! Jeg sagde jo, hun var upålidelig.
Vent. Så det vil sige...
Far.
Forlod han sin hule?
I guder!
Hvad har jeg gjort?
Tekster af: Jonas Kloch
Kreativ supervisor: Lotte Udsen