Stopp! Hva er det du... Du!
Greit. Døren er åpen.
Så hvilken av disse fangene er målet?
Jeg sa det jo. Sektleder. Stor gevinst om vi får ham ut.
Du der. Er du en slags kultist?
Unnskyld?
De andre cellene er tomme. Dette må være vår drittsekk.
Leter dere etter Den gale mystikeren, er dere to dager for sene.
Innesperring passet visst ikke lynnet hans.
Nei. Æsj.
Pokker ta. Vi kan visst kysse den belønningen farvel.
Kanskje ikke.
Virker ikke som du hører hjemme på et slikt sted.
Pussig.
Det gjør dere.
Vi har litt dårlig med midler, og du snakker som om du kommer fra penger.
Om vi bryter deg ut, hva er det verdt?
En liten formue, tør jeg si.
Om jeg ikke var blakk for øyeblikket.
En detalj du kunne holdt tilbake til du var fri.
Hvorfor lyve?
Dere ville snart fått vite at jeg ikke har et rødt øre.
Faktisk er jeg helt alene i verden.
Kanskje du forstår det.
Det viser seg at når du når bånn, er sannheten eneste forhandlingsmiddel.
Å innrømme at man trenger hjelp, forandrer folks holdning.
Du er jammen elendig til å forhandle.
Men du er brutalt ærlig.
Dere trenger kanskje den typen ærlighet en dag.
Ja vel.
La oss se hvor sannheten fører oss.
Hva heter du, forresten?
LEGENDEN OM VOX MACHINA
Hvitsteins folk er ikke fremmede for tap.
Sorg har blitt vår mest kjente nabo.
Og likevel er sorgen etter denne tragedien grusommere enn det andre,
fordi vår kjære bror, venn
og edle sønn har blitt frarøvet oss igjen.
Som sin familie var Percival de Rolo en mann med dyp hengivenhet
til sitt hjem og lojalitet til dets folk.
Han var ikke religiøs,
men trodde på Hvitstein med hele seg.
Hans hjerte fant mening i historien vår,
men hans sinn opplyste fremtiden vår,
og brukte timene og minuttene av livet sitt på å meisle ut arven vår
med tidens urokkelige huggjern.
Da vi knelte knuste, sto Percy rank
og minnet oss på at håpet er en flamme som er verdt å nære.
Og selv om vi sier farvel i dag,
vil Gryningsfaren holde sin evige gnist i live i oss alle.
Vi ber i hans navn
om å gi lys der mørket bor.
Gi lys der mørket bor.
Hva skjedde?
Hvor er Percy?
Det er en grunn til at jeg har presset deg.
Jeg er forelsket i deg.
-Søster. -Jeg kunne ikke si det.
Jeg var ikke sterk nok.
Du er den sterkeste jeg kjenner.
Jeg var redd for hans reaksjon. Og din.
Jeg lukket hjertet mitt da jeg skulle ha åpnet det.
Herregud, jeg bringer uhell.
Hvorfor sier du noe sånt?
Min kjærlighet ødelegger alt den berører.
Tanken på å føle så sterkt igjen skremte meg.
Og nå får Percy aldri vite det.
Selvfølgelig visste han det.
Han kan ha vært en reservert og indignert drittsekk,
men Percy var skarpere enn meg.
Og hver gang du så på ham, visste jeg det.
-Gjorde du? -Hadde vært dum om ikke.
Og mannen var ikke dum.
Men likevel vil det som ikke ble sagt, forbli slik.
Hvordan kan jeg leve med det? Hvordan kan noen?
-Hei. -Hei.
Går det bra med Vex?
Går det bra med deg?
Beklager at jeg stakk av. Fra oss.
Kom inn.
Framtiden har skremt meg så lenge.
Men det er en framtid som ennå ikke har blitt skrevet.
Og jeg begynner å tro at skjebnen blir det du vil.
Det er greit å være redd.
Men vi kan takle hva som helst, hvis vi er sammen.
Jeg vil ikke være alene i kveld. Vil du?
Jeg har sjelden ønsket å være alene.
Det er ikke din feil, Scanlan.
Jeg kunne ha hindret deg i å dra.
Hvorfor gjorde du ikke det?
Når alle muligheter er dårlige, følger du hjertet ditt.
Å ja?
Og hva skjer om det også mislykkes?
KAYLIES SANG
Det er fortsatt en utvei, vet du.
Hva pokker vil du?
Jeg vil kondolere.
Og planlegge vårt neste trekk mot Thordak.
Du er jammen frekk.
Avtalen vår er avlyst, husker du ikke?
En håndfull av avkommet hans er allerede klekket ut.
Dusinvis til om få dager.
Med mindre du vil at Tal'Dorei skal dø, slik vennen deres gjorde,
foreslår jeg at vi gjenoppliver den.
Vi trenger tid. Vi sørger. Søsteren min er helt tom.
Jeg hadde ikke planlagt å belaste deg med dette,
men det er på tide du får vite sannheten
om familien din og Thordak.
Vex, vi må snakke sammen. Du...
Hva er alt dette?
Jeg er unyttig for dere nå.
Distrahert. Jeg må klarne tankene.
-Trinket og jeg slår leir... -Nei, Vex'ahlia.
Smerten du føler nå,
er ikke den første vi to har følt.
Hva er det du...
Historiene om ødeleggelse Thordak forteller.
Skryter av byene han har brent.
Port Callavon, Gremedash, Byroden.
Ja, hjembyen din, hvis jeg husker riktig.
Mor.
Skjebnen din har vært knyttet til Ildkongen
siden du var barn.
Det er på tide du slutter å ignorere det.
Thordak er skjebnen din.
Den sorgen frøs oss begge fast i årevis.
Kanskje hele livet.
Og å miste Percy kan medføre det samme,
hvis vi tillater det.
Hva er det du sier?
Vesla, vi kan kanskje hevne begge.
Et dusin unge drager utslettet Hvitstein.
Og ifølge Raishan vil Thordaks rede klekkes ut snart.
-Hvis de gjør det... -Er vi rævkjørt.
Ja, det ville vært ille.
Ingen stoler mindre på henne enn jeg,
men vi hørte ikke på henne sist, og det fikk Percy drept.
Men å ta Emon
fra verdens farligste drage?
Dere har prøvd det før.
Med mindre dere har en hær gjemt, hva ville bli annerledes?
Hva om vi hadde en hær?
Jøss. Grog, jeg sa du ikke skulle spise Percys verksted-lim.
Nei, overalt hvor vi har vært, har vi fått venner.
-Ja. Og fiender. -Ja visst.
Men hvis Thordak vinner,
lider både venner og fiender.
Dette er større enn Hvitstein, selv større enn Tal'Dorei.
Han har rett. Kanskje jeg kan overbevise ashariene om å hjelpe.
Vi kan spørre Zahra og Kash i Vasselheim.
Og jordbryteren Groon.
Den fyren er et beist.
En fengslende idé, Grog.
Men dere snakker om en håndfull spredte krigere.
Tviler på at det er nok.
Hva med tusen Syngorn-soldater?
Det ville utgjort en forskjell.
Så hva venter vi på?
HVITSTEIN
Pokker ta! Hvorfor må alltid jeg være agnet, Z?
Fordi, min kjære Kash, du er så helsikes tiltrekkende.
Det er helt korrekt.
La oss få ham tilbake for belønningen.
Og hvor mye betaler lauget for ham?
Hundre gullmynter? Femti?
Nei. Tjuefem.
Hva om dere oppgraderte til noe mer skjellete?
-Snakker du om drager? -Nei!
Sist vi var involvert med dere, ble vi nesten drept.
Gi deg. Vil du ikke ha sjansen til gjengjeldelse?
Eller i det minste mye større dusør?
Greit. Vi vet vi skylder deg,
men nær døden og sikker død er ganske forskjellig.
Unnskyld. Jeg og Z? En pakkeavtale.
Apropos, hvor er søsteren din?
Så du klarte det. Fikk tak i Fenthras-buen.
Du har vel kommet for å få ros?
Hyggelig å se deg også, far.
Men nei, jeg trenger ikke godkjenning.
Jeg søker noe mye vanskeligere å gi.
Hæren vår?
Jeg har hørt at dere samler styrker, men jeg er redd det blir umulig.
Thordak kan få Emon for min del.
Våre styrker må bli her for å forsvare Syngorn.
Militæret ditt er den enkle delen.
Så hva ønsker du av meg?
Jeg vil at du skal innrømme sannheten.
Dragen drepte mor. Elaina.
Jeg trodde i årevis at hennes død var min feil.
At vi var grunnen til at du sendte henne til Byroden,
og om vi ikke hadde blitt født, kunne hun fortsatt vært i live.
Og vet du hvorfor jeg trodde det?
Fordi du også gjorde det.
Du klandret oss for hennes død.
Tøv! Jeg har aldri sagt noe sånt.
Du vendte barna dine ryggen!
I nødens øyeblikk stengte du oss ute.
Etterlot oss for oss selv i en verden som fortærer kjærlighet og håp.
Det eneste rådet du ga oss, var å vokte hjertene våre.
Ikke slippe noen inn.
Og nå vet jeg hvorfor.
Fordi du var for stolt til å innrømme at du elsket henne.
Hennes død smertet deg like mye som oss. Det er sannheten din.
Det er lenge siden.
-Jeg har gått videre. -Ikke jeg.
Du lærte meg at min kjærlighet var gift.
Jeg lærte den leksen så godt
at jeg holdt den som delte hjertet sitt på armlengdes avstand
helt til det var for sent.
Og nå ville jeg gitt hva som helst for å holde rundt ham
og si hva jeg føler,
og ikke være den ufølsomme tosken du gjorde meg til.
Men alles smerte er deres egen. Og han er borte.
Vex'ahlia...
Beklager.
Dette er mitt eneste forhandlingsmiddel, far.
Sannheten.
Om du har noe kjærlighet igjen for meg eller for mor,
så marsjer til Emon og bevis det.
Og om ikke for oss,
tenk på de som skal leve i denne verdenen når du er borte...
...hvis det er noe igjen.
Kash og Zahra avslo invitasjonen vår. Er dette nok?
Jeg er her.
Uansett hva som skjer, møter vi det sammen.
Ikke min skjebne. Ikke din.
Vår.
Hva er det du gjør?
Av og til roer synging nervene mine.
"Kaylies sang".
Teksten er nydelig, Scanlan. Har du vist henne den?
Nei. Og det skal jeg ikke.
Jeg prøvde å være far og del av dette teamet,
og mislyktes til begge deler.
Kanskje det finnes en løsning.
Ja, det gjør det.
Ingen distraksjoner.
Folkens? Dere må se dette.
Kompani, holdt!
Fy faen!
Hun klarte det!
Fremad marsj!
Måtte han ødelegge hevnens og krigens flammer.
Trekk tilbake!
Løsne!
Så soldatene våre er klare. Hva er angrepsplanen?
Vi gjør et tosidig angrep.
Din Syngorn-hær, Groons krigere samt Hvitsteins Bleke voktere
marsjerer gjennom byportene og angriper Thordaks avkom direkte.
Med ildtemmere og luft-asharier i front for å beskytte mot flammeangrep.
Allura og jeg bruker vår magi.
Og mens bakkestyrkene angriper Thordaks avkom,
bruker Vox Machina distraksjonen til å nå hulen hans.
Hvordan kommer dere inn?
Jeg har sjekket det. Vi går inn fra luften.
Det fungerer ikke. Barna hans vokter det nå.
Og hvem er du?
Hun er...
En informant. Hun heter Larkin. Kodenavn, altså.
Det er en ubeskyttet bakre inngang til Thordaks hule.
En tunnel ved klippene, for liten for en drage.
Men stor nok til å komme seg inn.
Og du forsikrer at tunnelen vil være åpen?
Jeg gir dere mitt ord.
Så vi tar de små mens dere bruker artefaktene på Thordak.
Pluss rustningen. Hvis jeg får den til å virke.
Det er en god plan, lady Vex'ahlia.
Men vil den fungere?
Det må den.
Infanteri, still opp!
Lykke til der ute.
Det er en ære å ha deg på vår side.
Stormherren er ved din side. Det er alt du trenger.
Alt klart, Grog?
Beklager at jeg ikke var der, Vex.
Jeg vet det, Scanlan.
Etter i dag kan vi kanskje alle tilgi oss selv.
Er du klar, søster?
For Percy. For mor.
For Exandria!
Fanken. Ned!
Ingen inngang den veien.
Røyk, men ingen ild. Hvordan fungerer det?
Og ingen motstand.
Man skulle tro de hadde lagt merke til oss nå. Iallfall meg.
Heldigvis har vi Raishans inngang ennå.
Om den ikke er der?
Jeg ser den. Land der.
Det er så mye røyk.
Vi ser ingenting.
Vent!
Yngling!
Trollmenn til fronten!
Innta posisjoner!
Gjør klar ballister!
Hvorfor angriper de ikke?
Kjenner dere det?
Å faen.
Nei. Hun svek oss!
Er den forseglet?
Den er fortsatt varm.
Thordak må ha sveiset den for under en time siden.
Grog, kan du slå gjennom dette?
Men det blir ikke lydløst.
Dæven. Jeg er sterkere enn jeg trodde.
Jeg tror ikke det er deg, tøffen.
Pokker ta! Jeg sa at vi ikke kunne stole på henne.
Vent. Da betyr det...
Far.
Forlot han hulen?
Å, guder!
Hva har jeg gjort?
Tekst: Gry Viola Impelluso
Kreativ leder Heidi Rabbevåg