Stopp! Vad gör... Hallå!
Okej. Dörren är öppen.
Vilken av fångarna är det?
Jag sa ju det. Sektledaren. Stor belöning om vi får ut honom.
Du där. Råkar du vara en sekterist?
Ursäkta?
De andra cellerna är tomma. Det här måste vara vår jävel.
Letar ni efter den tokiga mystikern, missade ni honom med två dagar.
Fångenskap gick inte ihop med hans konstitution.
Ja. Äckligt.
Fan. Där missade vi den belöningen.
Kanske inte.
Du verkar inte höra hemma på ett sånt här ställe.
Lustigt.
Det gör ni.
Vi har lite ont om pengar och du pratar som om du är rik.
Hur mycket skulle du vara värd?
En smärre förmögenhet.
Om jag inte var pank för tillfället.
En detalj du kunde ha undanhållit tills du var fri.
Varför ljuga?
Ni upptäcker snart att jag är fattig.
Jag är helt ensam i världen.
Ni kanske kan relatera.
När man når botten är sanningen det enda man kan köpslå med.
Att erkänna att man behöver hjälp förändrar folks sympati.
Du är kass på att förhandla, det vet du, va?
Men du är brutalt ärlig.
Ni kan behöva den ärligheten en dag.
Okej.
Vi ser vart ärligheten tar oss.
Vad heter du?
LEGENDA VOX MACHINA
Whitestones befolkning är vana vid förlust.
Sorg har blivit vår mest bekanta granne.
Trots det är sorgen av den här tragedin grymmare än resten,
då vår älskade bror, vän
och nobla son har tagits ifrån oss på nytt.
Likt hans familj, var Percival de Rolo en man med djup hängivenhet
till sitt hem och lojalitet till sitt folk.
Han var inte religiös,
men han trodde på Whitestone med hela sin själ.
Hans hjärta fann mening i vår historia,
men hans sinne lyste upp vår framtid.
Han ägnade timmar av sitt liv åt att snida vårt arv
med tidens orubbliga stämjärn.
När vi böjde oss stod Percy stark
och påminde oss om att hoppet är en låga värd att vårda.
Och trots att vi tar farväl idag,
kommer Gryningsfadern att hålla hans låga vid liv inom oss alla.
Vi ber i hans namn,
för in ljuset där mörkret bor.
För in ljuset där mörkret bor.
Vad hände?
Var är Percy?
Det finns en anledning till att jag pressar dig om det här.
Jag älskar dig.
-Syster. -Jag kunde inte säga det.
Jag var inte stark nog.
Du är den starkaste jag känner.
Jag var orolig för hur han och du skulle reagera.
Jag stängde hjärtat när jag skulle ha öppnat det.
Jag för otur med mig.
Varför säger du det?
Min kärlek förstör allt jag rör vid.
Tanken på att känna så starkt igen gjorde mig livrädd.
Och nu får Percy aldrig veta.
Såklart han visste.
Han må ha varit en reserverad, retfull skit,
men han var skarpare än mig.
Och varje gång du såg på honom visste jag.
-Gjorde du? -Bara en dummer hade missat det.
Och han var inte dum.
Men det som blev osagt förblir det.
Hur kan jag leva med det? Hur kan någon det?
-Hej. -Hej.
Är Vex okej?
Är du det?
Förlåt att jag stack. Från oss.
Kom in.
Framtiden har skrämt mig så länge.
Men det är en framtid som ännu inte har skrivits.
Och jag börjar tro att ödet blir vad man gör det till.
Det är okej att vara rädd.
Men vi kan möta allt, om vi är tillsammans.
Jag vill inte vara ensam. Vill du?
Jag har inte heller velat vara själv.
Det är inte ditt fel, Scanlan.
Jag hade kunnat stoppa dig från att gå.
Varför gjorde du inte det?
När alla alternativ är dåliga, följer man hjärtat.
Jaså?
Vad händer om det misslyckas också?
KAYLIES SÅNG
Det finns fortfarande ett sätt.
Vad fan vill du?
Beklaga sorgen.
Och planera vårt nästa drag mot Thordak.
Hur fan vågar du?
Vi har inget avtal längre, minns du?
En handfull av hans avkomma har redan kläckts.
Dussintals följer inom kort.
Om du inte vill att Tal'Dorei förgås så som din vän gjorde,
föreslår jag att vi återupptar avtalet.
Vi behöver tid, vi sörjer. Min syster är en spillra.
Jag ville inte betunga dig med det här,
men det är dags att du får veta sanningen
om din familj och Thordak.
Vex, vi måste prata. Du...
Vad är allt det här?
Jag är oanvändbar för er just nu.
Distraherad. Jag måste rensa skallen.
-Trinket och jag campar... -Vex'ahlia, du kan inte.
Smärtan du känner,
det är inte första gången vi känner den.
Va? Vad säger...
Berättelserna om förstörelse som Thordak drar.
Skrytet om städerna han brände.
Hamnstaden Callavon. Gremedash. Byroden.
Ja, er hemstad, om jag minns rätt.
Mor.
Ert öde har varit tjudrat till Cinderkungen
sen ni var barn.
Det är dags att ni slutar ignorera det.
Thordak är ert öde.
Den sorgen lamslog oss båda i flera år.
Kanske hela våra liv.
Och förlusten av Percy kan göra samma sak
om vi tillåter det.
Vad är det du säger?
Stubby, vi kan hämnas dem båda.
Ett dussin omogna drakar förstörde Whitestone.
Och enligt Raishan kommer Thordaks ägg snart att kläckas.
-Om de gör det... -Då är vi helt körda.
Det skulle vara dåligt, ja.
Jag litar minst på henne,
men vi lyssnade inte på henne sist, och Percy dog.
Men att ta Emon
från världens farligaste drake.
Ni har försökt förut.
Om ni inte har gömt undan en armé, vad är annorlunda nu?
Tänk om vi hade en armé?
Jösses. Grog, jag sa till dig att inte äta Percys verkstadspasta.
Nej, vi har fått vänner var vi än har varit.
-Ja. Och fiender. -Jo, visst.
Men om Thordak vinner
kommer både vänner och fiender få lida.
Det är större än Whitestone, till och med Tal'Dorei.
Han har rätt. Jag kanske kan övertala ashari om hjälp.
Vi kan fråga Zahra och Kash i Vasselheim.
Och Jordbrytaren Groon.
Han är grym.
En tilltalande idé, Grog.
Men du pratar om några få krigare.
Det räcker knappast.
Vad sägs om tusen Syngornsoldater?
Det skulle göra skillnad.
Vad väntar vi på då?
Fan! Varför måste jag alltid vara betet, Z?
För, älskade Kash, du är så jäkla attraktiv.
Det är helt rätt.
Okej, vi släpar tillbaka honom för belöningen.
Hur mycket kommer skrået betala för honom?
Hundra guld? 50?
Nej. 25.
Vad sägs om att uppgradera till något fjälligare?
-Pratar du om drakar? -Nej, nej. Nej!
Sist vi hjälpte er dog vi nästan.
Kom igen, vill ni inte få upprättelse?
Eller åtminstone en större belöning?
Okej. Vi vet att vi står i skuld till er,
men nära döden och en säker död är inte samma sak.
Ursäkta. Jag och Z? Paketavtal.
På tal om det, var är din syster?
Så du lyckades. Fick tag i Fenthras båge.
Har du kommit för att få mitt beröm?
Trevligt att träffa dig med, far.
Men nej, jag behöver inte ditt godkännande.
Jag söker något som är svårare att ge.
Våra arméer?
Jag har hört att ni samlar styrkor, men jag är rädd att det är omöjligt.
Thordak kan få Emon, för min del.
Våra styrkor måste stanna här för att skydda Syngorn.
Din militär är den enkla delen.
Vad vill du då?
Jag vill att du erkänner sanningen.
Draken dödade mor. Elaina.
Jag har i alla år trott att hennes död var mitt fel.
Att vi var skälet till att hon skickades till Byroden,
och om vi inte hade fötts, hade hon kanske levt.
Och vet du varför jag trodde det?
För att du trodde det med.
Du beskyllde oss för hennes död.
Struntprat! Det har jag aldrig sagt.
Du vände ryggen åt dina barn!
Du stängde ute oss när vi behövde dig.
Vi fick klara oss själva i en värld som förtär kärlek och hopp.
Det enda rådet du nånsin gav oss var att vakta våra hjärtan.
Att inte släppa in någon.
Och nu vet jag varför.
Du var för stolt för att erkänna att du älskade henne.
Hennes död sårade dig lika mycket som oss. Det är din sanning.
Det var längesen.
-Jag har gått vidare. -Inte jag.
Du lärde mig att min kärlek var giftig.
Jag lärde mig läxan så väl
att jag höll en bra man som öppnade sig för mig på avstånd
tills det var för sent.
Och nu skulle jag ge allt för att få hålla honom,
berätta vad jag känner,
och att inte vara den känslokalla idiot som du skapade.
Men allas smärta är deras egen. Och han är borta.
Vex'ahlia...
Förlåt.
Det är det enda jag kan köpslå med, far.
Sanningen.
Om du har någon kärlek kvar för mig, eller mor,
marschera då till Emon och bevisa det.
Och om inte för oss,
tänk då på dem som ska bo i den här världen när du är borta...
...om det finns något kvar.
Kash och Zahra nekade vår inbjudan. Räcker det här?
Jag är här.
Vi möter det tillsammans, vad som än händer.
Inte mitt öde. Inte ditt.
Vårt.
Vad gör du?
Att sjunga lugnar ibland mina nerver.
"Kaylies sång."
Din text är jättefin, Scanlan. Har du visat henne den?
Nej. Och jag ska inte det.
Jag försökte vara pappa och delaktig i gruppen
och jag misslyckades med båda.
Det kanske finns en lösning.
Ja, det gör det.
Inga fler distraktioner.
Hörni? Ni måste se det här.
Kompaniet, stanna!
Herrejävlar!
Hon lyckades!
Framåt marsch!
Må han släcka lågan av hämnd och krig.
Rulla tillbaka den!
Släpp!
Våra soldater är redo. Vad är attackplanen?
Vi ska driva ett tvådelat anfall.
Din Syngornarmé, Groons krigare, och Whitestones vakter
kommer att marschera genom stadsporten och ta sig an Thordaks avkomma.
Med eldtämjare och luftashari framför för att skydda mot eldattacker.
Allura och jag hjälper till med vår magi.
Och medan markstyrkan tar sig an Thordaks avkomma,
använder Vox Machina distraktionen för att nå hans lya.
Hur tar ni er in?
Jag har sonderat. Vi tar oss in från luften.
Det går inte. Hans barn vaktar den nu.
Och vem är du?
Hon... Jo...
En informant. Hon heter Larkin. Det är ett kodnamn.
Det finns en oskyddad bakingång till Thordaks lya.
En tunnel vid klipporna som är för liten för en drake.
Men stor nog att ta sig in i.
Och du försäkrar att tunneln är öppen?
Jag ger er mitt ord.
Så vi dödar de små medan ni använder relikerna mot Thordak.
Plus skölden. Om jag får den att fungera.
Det... Det är en bra plan, lady Vex'ahlia.
Men fungerar den?
Det måste den.
Infanteriet, formera er!
Lycka till därute.
Det är en ära att ha er på vår sida.
Stormlorden är på er sida. Det är allt ni behöver.
Är allt klart, Grog?
Vex, förlåt att jag inte var där.
Jag vet, Scanlan.
Efter idag kanske alla kan förlåta varandra.
Är du redo, syster?
För Percy. För mor.
För Exandria!
Fan. Ner!
Vi tar oss inte in där.
Rök men ingen eld. Hur fungerar det?
Och inget motstånd.
De borde ha upptäckt oss nu. Åtminstone mig.
Vi har som tur är Raishans ingång.
Om den inte är där?
Jag ser den. Landa där.
Det är så mycket rök.
Vi ser ingenting.
Stanna!
Ynglingar!
Magiker till fronten!
Inta positioner!
Förbered ballisterna!
Varför attackerar de inte?
Känner ni det?
Helvete.
Nej. Hon avslöjade oss!
Är den förseglad?
Den är varm än.
Thordak måste ha smält den för cirka en timme sen.
Grog, kan du slå igenom den?
Det kommer att låta en del.
Jäklar. Jag är starkare än jag trodde.
Det är nog inte du, grabben.
Helvete! Jag sa ju att vi inte kunde lita på henne.
Vänta. Då betyder det...
Far.
Har han lämnat lyan?
Herregud!
Vad har jag gjort?
Undertexter: Lisa Olsson
Kreativ ledare Monika Andersson