Uten Vox Machina kunne jeg ikke ha klart noe av dette.
Eller noe av det som kommer.
Hva i svarte skjedde nettopp?
Hun tok ham. Raishan tok Thordaks lik.
Går det bra, Kiki?
Selvsagt ikke.
Hun la en felle, og vi gikk rett inn i den.
Vi visste det ikke.
Jeg visste det.
Hele denne tiden har jeg visst det, men klarte ikke å overbevise noen.
Du kan ikke klandre deg selv for dette.
Jeg gjør ikke det, Vax.
Hver gang jeg tok det opp, hver gang jeg sa fra,
ble jeg betvilt, motsagt og avvist.
Av mitt eget team.
Vent.
Hva er det du gjør?
Jeg venter ikke på andres godkjenning.
Jeg avhenger ikke av noen lenger.
-Vær så snill, Keyleth. -La være.
Ikke kom etter meg.
Keyleth!
LEGENDEN OM VOX MACHINA
Keyleth hadde rett, vet du.
Vi lurte oss selv.
Overbeviste hverandre om at alle problemer kunne løses sammen.
Og du er uenig?
Før Vox Machina var det du og jeg.
Og vi etterlot aldri noe ugjort.
Du vil gå etter Ripley.
Jeg trodde det ville føles bedre å hevne mor.
Det gjorde det ikke.
For jeg vet at det er én feil til å rette.
Hva med teamet?
Det finnes ikke noe team lenger.
Hvis det er dette du vil, søs, er jeg med deg.
Hva skjer med oss?
Fortsatt ingenting?
Kroppen er helbredet, men han våkner ikke.
Har du prøvd å be?
Vet ikke om det hjelper.
La meg prøve noe.
Scanlan?
Scanlan.
Du, Scanlan!
Våkn opp, din latsekk! Jeg har sprit!
Og nakne damer!
Og nakne damer dekket av sprit!
Å nei.
Det funker alltid.
Kanskje han ikke vil våkne?
KAYLIES SANG
Du kan ha rett, kompis.
Jeg må finne Allura.
Ikke rør deg før jeg er tilbake!
Greit.
VERTSHUS
Unnskyld! Det er Pike. Du kjenner meg. På en måte.
Hvilket rom er Kaylie i?
Seks.
Takk!
Jeg er skyssen hennes.
Du er helbrederen. Hvordan skulle jeg klare det?
Fordi han bryr seg om deg. Virkelig bryr seg.
Jeg har aldri sett ham sånn for noen.
Bare seg selv.
Han har jobbet med en sang.
Den er til deg.
Å ja?
Hvorfor kom han aldri på besøk?
Han gjorde det. Prøvde iallfall.
Han risikerte alt for å finne deg.
Jeg har kjent Scanlan lenge,
og vi har vært gjennom mye.
Er dere to...
Nei! Herregud.
Altså... Ja vel, greit.
Jeg... Vi skulle prøve å...
Vi trenger ikke snakke om det.
Du får noe ut av ham som ingen andre kan,
og... Jeg vet ikke.
Du kan kanskje få ham til å ville leve.
Jævla Scanlan Shorthalt.
Vær så god, grønne venner.
Keyleth.
Hvordan leder jeg ashariene hvis jeg ikke engang får seks personer,
seks venner, til å høre på meg?
Snubling er en del av veksten.
Som mammas hage.
Da hun dro,
overvannet jeg, undervannet...
Fikk alt til å visne.
Men jeg rev den aldri opp.
Frøene var der,
rett under overflaten,
i påvente av å lokkes opp igjen.
Bortsett fra at jeg ikke får en ny sjanse.
Ingenting spiller noen rolle om jeg ikke finner Raishan.
Du vet noe.
Pappa. Si det.
Det er et eldgammelt ritual.
Det kan finne noen over store avstander.
Det er nøyaktig det jeg trenger. Hvordan bruker jeg det?
Du gjør det ikke.
Ritualet er ekstremt farlig,
bare kjent av en håndfull jord-asharier.
De deler det ikke uten tillatelse fra rådet.
Da må du innkalle til møte.
Stilben.
Hjemmet til de minst pålitelige lømlene i riket.
Er du sikker på dette?
Du kan ikke rydde opp i verden uten å bli skitten.
Etter deg, da.
Korrin, rådet er samlet.
Hva ønsker du å ta opp?
Takk, Uvenda, rådsmedlemmer.
Faktisk ville jeg tale til dere.
Jeg er Keyleth, datter av...
Hvorfor er du ikke på din aramenté?
Jeg forsikrer
at vi ikke ville kalt dere hit om det ikke hastet.
I slaget ved Emon
kjempet jeg ved siden av de modige ild-ashariene
som ofret livet mot Thordak.
Vi vant.
I det minste til Raishan svek oss.
Og jeg tror...
Jeg vet at det er min plikt å stanse henne.
Derfor ber jeg dere betro meg jord-asharienes seerritual.
Hva? Latterlig.
Absolutt ikke.
Du er ikke klar.
Jeg er ikke den samme jenta dere kjente da jeg dro.
Jeg har overlevd alveriket,
og ridd inn i Despaths helveter.
Jeg har gått gjennom ild og blitt ett med den.
Dere aner ikke hva Raishan er i stand til.
Ashariene har taklet denne dragen før.
Våre eldre rammet henne med en fordervelse
som til slutt vil bli hennes endelikt.
Vent.
Forbannet vi henne med den sykdommen?
Det er mye ting du ikke vet, Keyleth.
Du er knapt ferdig med halve prøvelsene.
Og nå ber du om hva?
Forhaste aramenteen din og lære dette farlige ritualet?
Det kan ta livet av deg.
Jeg takler det.
Gjør du?
Moren din sa det samme, og hun ble aldri hørt fra igjen.
Som asharier er oppdraget vårt å vokte riftene.
Raishan kan klandre oss for tilstanden sin.
Du kan ha personlig fiendskap mot henne.
Men det kan ikke erstatte din plikt,
og det rettferdiggjør ikke risikoen.
Forespørselen er avslått.
Pappa?
Beklager, Keyleth.
Jeg er inhabil i avgjørelsen.
VERTSHUS
Elendige juksepave!
Idioter.
Dere tiltrekker oppmerksomhet.
Kom dere ut av syne.
En revolver.
Denne lille greia? Jeg kjøpte den i Mørkstrøm.
Du valgte feil dør, kompis.
Kom bare for å spørre hvor du fikk den revolveren fra.
Jeg kan svare, eller jeg kan skjære over strupen din.
Ikke jul opp en medløper.
Ingen perler på arret ditt.
Vi er vel kolleger, da.
Gå vekk, Vex!
Han ville drepe deg!
Nei da. Han er fra Haspen.
Beklager. Hun er litt...
-Hun kan være litt... -Glem det.
Jeg har også en søster.
Er kjempeglad i henne.
Skal vi begynne på nytt?
Du vil alltid være hos meg.
Og én dag er du klar for din egen reise.
Du må bare lytte.
Et skip på vei opp og ned Lucidian-kysten
for å levere disse våpnene.
Uten flagg eller symboler.
Stopper her for å fylle på.
Vet du tilfeldigvis når skipet kommer tilbake?
Dokker bare om natten, aldri kunngjort på forhånd.
Vi får finne oss til rette.
Dere er på egen hånd nå.
Jeg kødder ikke med disse jævlene.
Takk, venn.
Det finnes ingen venner blant tyver.
Bare husk
at gjelden vår betales med blod.
Sees på den andre siden.
Måtte vinden se til dere idet dere vender tilbake til klanene.
Med ilden slukket er rådet hevet.
Ikke ennå.
Vi er ikke ferdige.
Du har ikke hørt på meg.
Rådet har besluttet, Keyleth.
Nei, du besluttet. Ikke de.
Jeg har fått høre at kampen ikke er verdt risikoen.
Blitt advart om å være forsiktig.
Vente på Raishans sykdom.
Holde kjeft og bli værende på aramenteen.
Men det er ikke lederskap, det er feighet.
Du snakker med en selvtillit du ikke har fortjent.
Din mor visste...
Jeg er ikke min mor.
Min vei er min egen.
En ekte leder er villig til å gi opp alt for det hun tror på.
Jeg blir det når jeg sitter i dette rådet
som Stormens stemme.
Ja, ashariene har en plikt overfor vårt folk.
Men vi har også en plikt overfor Exandria.
Lik det eller ei, vi er en del av denne verdenen,
og jeg er klar for å kjempe for den.
Jeg er klar for å dø for menneskene jeg er glad i.
Du kan nekte meg, mester Uvenda.
Men jeg forlater ikke arenaen
om ikke alle rådsmedlemmene er enige.
Siden dette ritualet tilhører mitt folk,
må vår mening tas i betraktning.
Vi er asharier, men Keyleth har rett.
Vi er også exandriere. Det er på tide at vi oppfører oss slik.
Pa'tice, du har ingen tilknytning til denne dragen.
Du kan ikke utføre ritualet for henne.
Derfor skal jeg lære opp jenta.
Og resten av dere er enige?
Takk for at du forsvarte datteren min.
Ikke takk ennå, Korrin.
Å få rådets tillatelse var enkelt sammenlignet med det som venter.
Mange har dødd i forsøket på dette ritualet.
Så når begynner vi?
Fortsatt ingenting.
Vi kan bare gå ned dit og tvinge noen til å snakke.
Jeg vet du vil finne henne, vesla, men vi kan ikke miste hodet.
Selvsagt. Metodisk.
Hva med dette?
Jeg ser om jeg plukker opp noe prat.
Du blir her.
Flott.
Det tar årevis før jord-asharier mestrer kreftene sine.
Henter ut energi fra bakken og blir ett med jorda.
Men dette stedet, en forbindelse med kryssende, mystiske energilinjer,
vil hjelpe deg med å få tilgang til de samme evnene.
Merkelige statuer.
Ritualet benytter forbindelsens kraft.
Men selv her er det vanskelig å mestre.
Vent...
Var dette mennesker?
Husk hva du innehar som ashari.
Kraften i vinden som blåser i håret ditt,
og kraften i steinene under føttene dine.
Som disse energilinjene
er du en akse som elementene strømmer rundt.
Og så snart du lærer meg det, skal jeg bruke dem.
Men jeg kan ikke.
Fordi jeg allerede har evnen.
Som en mektig alm som spirer fra ett eneste frø,
må du forankre kraften din og la den vokse.
Et skip!
Nok venting. Jeg mister henne ikke.
Kom igjen!
Skal bli.
Fæl vane. De dreper deg, vet du.
Se hva vi har her.
Din tur til å trille.
Vi tok noen som snoket rundt i havna. Fort!
Pokker ta, Vex.
Knytt deg til jorda.
Steinene, gjørmen, defektene.
Slik?
Bra. Senk deg ned, men langsomt.
Mister du kontrollen, kan du miste deg selv.
Det er en beroligende tanke.
Jeg føler noe bittert.
Ja. Fiendskapens bånd mellom deg og Raishan.
Det strømmer gjennom bakken som en kvalmende rot.
Følg det gjennom jorda. Gjennom steinen.
Følg det til henne.
Det er for mye.
Jeg kan ikke holde forbindelsen.
Fokuser, Keyleth.
Nei, det drar meg ned!
Keyleth?
Hvorfor klarer jeg ikke dette?
Hva faen gjør du her?
Ingenting. Jeg gikk meg vill.
Nå er du funnet.
Beklager, vennen. Kast anker.
Vent.
Sjefen ba meg gjøre det.
Hvorfor bryr hun seg?
Vil du spørre henne? Vær så god.
Interessant...
Hvor er kroken din, Nikolai?
Nå vel. Kan ikke klandre meg for å prøve.
Du!
Nei! Faen!
Hva i helvete tenkte du på? Du ødela det nesten for oss.
Beklager. Jeg...
Hvis jeg stopper, bare et øyeblikk,
kommer alt jeg føler for Percy strømmende tilbake.
Som jeg sa,
er jeg med deg.
Men dette fungerer bare om du er med meg også.
Jeg vet det.
Og jeg er det.
Inntrengere!
Kutt fortøyningen!
Sjøsett skipet!
Glem å gjøre dette i stillhet.
Vex! Litt hjelp!
Fanken!
Takk, søs.
Naturen merker når noe holder deg tilbake.
Prøv igjen.
Fokuser. Knytt deg til jorda.
Jeg skal ikke mislykkes.
Er det Raishan?
Nei. Det er noe annet.
Ser trygt ut.
Velkommen om bord.
Ripley.
Til tjeneste.
Fanken.
Tekst: Gry Viola Impelluso
Kreativ leder Heidi Rabbevåg