Jag hade inte kunnat göra detta utan Vox Machina.
Och inte det som kommer.
Vad fan hände nyss?
Hon tog honom. Raishan tog Thordaks lik.
Kiki, mår du bra?
Såklart jag inte gör.
Hon gillrade en fälla och vi gick rakt i den.
Vi visste inte.
Jag visste.
Jag har vetat hela tiden, men jag kunde inte övertyga någon.
Du kan inte beskylla dig själv.
Det gör jag inte, Vax.
Varje gång jag tog upp det, varje gång jag höjde rösten,
blev jag ifrågasatt, betvivlad, avfärdad.
Av min egen grupp.
Vänta.
Vad gör du?
Jag väntar inte på någons godkännande.
Jag förlitar mig inte på någon längre.
-Keyleth, snälla. -Låt bli.
Följ inte efter mig.
Keyleth!
LEGENDEN OM VOX MACHINA
Keyleth, hade rätt.
Vi lurade oss själva.
Övertygade varandra att vi kunde lösa allt om vi gjorde det ihop.
Håller du inte med?
Innan Vox Machina var det du och jag.
Vi lämnade inget ogjort.
Du vill ge dig på Ripley.
Det skulle kännas bra att hämnas mor.
Det gjorde det inte.
För det finns en sak till att ställa till rätta.
Gruppen då?
Det finns ingen grupp längre.
Om det är det du vill, syster, så stöttar jag dig.
Vad händer med oss?
Fortfarande ingenting?
Hans kropp är läkt men han vaknar inte.
Har du testat att be?
Jag vet inte om det hjälper.
Låt mig prova en sak.
Scanlan?
Scanlan.
Hallå, Scanlan!
Vakna, ditt lata arsle! Jag har sprit!
Och nakna kvinnor!
Och nakna kvinnor täckta i sprit!
Åh, nej.
Det fungerar alltid.
Han kanske inte vill vakna.
KAYLIES SÅNG
Kompis, du kan ha rätt.
Jag måste hitta Allura.
Stanna här tills jag kommer tillbaka.
Okej.
VÄRDSHUS
Förlåt! Det är Pike, hej. Du känner mig. Typ.
Vilket rum bor Kaylie i?
Sex.
Tack, doktorn.
Jag är hennes transport.
Du är helaren. Varför skulle jag kunna göra något?
För han bryr sig om dig. På riktigt.
Jag har inte sett honom känna så för någon annan.
Jo, sig själv.
Han har jobbat på en sång.
Den är till dig.
Jaså?
Varför kom han inte till mig då?
Det gjorde han. Försökte åtminstone.
Han riskerade allt för att hitta dig.
Jag har känt Scanlan länge
och vi har varit med om mycket.
Är ni två, du vet...
Nej! Gud, nej.
Eller... Jag menar, okej.
Jag, du vet... Vi skulle försöka...
Vi behöver inte prata om det.
Du får fram något i honom som ingen annan kan
och, jag vet inte,
du kanske kan få honom att vilja leva.
Scanlan jävla Shorthalt.
Så ja, gröna vänner.
Keyleth.
Hur ska jag leda asharierna och jag inte kunde få sex personer,
sex vänner, att lyssna på mig?
Det hör till att göra fel i livet.
Som mammas trädgård.
När hon försvann
vattnade jag för mycket, för lite...
Allt vissnade.
Men jag rensade inte bort det.
Fröna fanns där,
precis under ytan,
väntade på att komma till liv.
Fast jag får ingen andra chans.
Inget spelar någon roll om jag inte hittar Raishan.
Du vet något.
Pappa. Berätta.
Det finns en gammal ritual.
Den kan lokalisera någon på stora avstånd.
Det är precis vad jag behöver. Hur använder jag den?
Det gör du inte.
Ritualen är extremt farlig,
endast ett fåtal jordashari känner till den.
De avslöjar den inte utan rådets tillstånd.
Kalla till ett möte.
Stilben.
Här bor rikets opålitligaste motbjudande människor.
Är du säker på det här?
Men kan inte rensa världen utan att bli smutsig.
Efter dig, i så fall.
Korrin, rådet har samlats.
Vad vill du att vi ska höra?
Tack, Uvenda, rådsmedlemmar. Jag...
Det är jag som vill prata med er.
Jag heter Keyleth, dotter...
Varför är du inte på din aramenté?
Jag försäkrar er,
vi hade inte kallat er om det inte var brådskande.
Vid slaget om Emon,
stred jag med modiga eldashari
som gav sina liv mot Thordak.
Vi vann.
Åtminstone tills Raishan förrådde oss.
Och jag tror...
Jag vet att det är min plikt att stoppa henne.
Därför ber jag er att anförtro mig jordashariernas lokaliseringsritual.
Va? Absurt.
Absolut inte.
Du är inte redo.
Jag är inte samma tjej som när jag gav mig av.
Jag har överlevt Feyriket,
varit i Avresans helveten.
Jag har gått igenom eld och blivit ett med den.
Ni har ingen aning om vad Raishan är kapabel till.
Ashari har hanterat samma drake förut.
Våra äldre tillfogade henne en skada
som kommer att bli hennes död.
Vänta.
Var det vi som gav henne sjukdomen? Jag visste inte...
Det är mycket som du inte vet, Keyleth.
Du är inte halvvägs genom dina prövningar.
Och nu ber du om vad?
Få hoppa fram i din aramenté och lära dig en farlig rit?
Den kan döda dig.
Jag kan hantera det.
Kan du?
Det sa din mamma med, och henne har vi inte hört av igen.
Ashariernas uppgift är att vakta revorna.
Raishan må beskylla oss för sjukdomen.
Du må ha personligt agg mot henne.
Men det åsidosätter inte din plikt
och det rättfärdigar inte risken.
Begäran avslås.
Pappa?
Jag är ledsen, Keyleth.
Jag kan inte lägga mig i beslutet.
TAVERNAN HINKEN OCH SPADEN
Usla fuskare!
Idioter.
Ni drar till er uppmärksamhet.
Försvinn ur min åsyn.
En peppardosa.
Den här lilla saken. Jag hittade den på Darktowön.
Du tog fel dörr.
Jag ville fråga var du fick tag i peppardosan.
Jag kan svara eller skära halsen av dig.
Skada inte någon annan som bär mantel.
Ingen ankarknut i ditt ärr.
Vi är väl vänner då.
Vex, lägg av! Syster!
Han tänkte döda dig!
Nej. Han är med i skrået.
Ursäkta. Hon är lite...
-Hon kan vara lite... -Oroa dig inte.
Jag har också en syster.
Jag älskar henne.
Ska vi börja om?
Du kommer alltid att vara med mig.
Och en dag är du redo för din egen resa.
Du måste bara lyssna.
Ett skepp har tagit sig upp och ner längs Lucidiankusten
och levererat dessa vapen.
Utan flaggor eller symboler.
Stannar här och fyller på lagret.
Vet du när skeppet kommer tillbaka?
Det kommer bara på natten och meddelar inget i förväg.
Då får vi sätta oss bekvämt.
Ni är på egen hand nu.
Jag beblandar mig inte med de jävlarna.
Tack, kompis.
Det finns inga vänner bland tjuvar.
Kom ihåg,
våra skulder betalas med blod.
Vi ses på andra sidan.
Må vindarna vaka över er när ni återvänder till era klaner.
Eldarna släcks och rådet avslutas.
Inte än.
Vi är inte klara.
Ni har inte lyssnat på mig.
Rådet har bestämt, Keyleth.
Nej, du gjorde det. Inte de.
Jag har hört att striden inte är värd risken.
Varnad att vara försiktig.
Att vänta ut Raishans sjukdom.
Att hålla tyst och fortsätta min aramenté.
Men det är inte ledarskap, det är feghet.
Du pratar med en självsäkerhet som du inte har förtjänat.
Din mor visste om...
Jag är inte min mor.
Min väg är min egen.
En riktig ledare är villig att ge upp allt för det hon tror på.
Det är så jag ska vara när jag sitter i rådet
som Stormens röst.
Ja, ashari har en plikt mot vårt folk.
Men vi har även en plikt mot Exandria.
Vi är faktiskt en del av den här världen,
och jag är redo att slåss för den.
Jag är redo att dö för de jag älskar.
Du kan neka mig, ledare Uvenda.
Men jag lämnar inte arenan
om jag inte får samma svar från alla i rådet.
Eftersom ritualen tillhör mitt folk,
måste vår åsikt beaktas.
Vi är ashari men Keyleth har rätt.
Vi är även exandrier. Det är dags att vi börjar agera som det.
Pa'tice, du har ingen koppling till draken.
Du kan inte utföra ritualen åt henne.
Därför ska jag lära flickan.
Instämmer resten av er?
Tack för att ni står upp för min dotter.
Vänta med tacket, Korrin.
Att få rådets godkännande var lätt jämfört med vad som väntar.
Många har dött av den här riten.
När börjar vi?
Fortfarande inget.
Vi borde gå dit och tvinga någon att prata.
Stubby, jag vet att du vill hitta henne, men vi måste sansa oss.
Självklart. Metodiskt.
Vad säger du?
Jag kollar om jag hör något.
Du stannar här.
Toppen.
Det tar år för jordashari att bemästra sina krafter.
Att dra energi från marken, bli ett med jorden.
Men den här platsen, en knutpunkt av korsande mystiska leylinjer,
hjälper dig att komma åt samma förmågor.
Märkliga statyer.
Ritualen utnyttjar knutpunktens kraft.
Men även här är den svår att bemästra.
Vänta...
Var det här människor?
Kom ihåg vad du besitter som ashari.
Vindens kraft som blåser i ditt hår,
stenens kraft under dina fötter.
Likt leylinjerna,
är du en axel som elementen flödar runt.
Och så snart du har lärt mig, ska jag använda de sakerna.
Men det kan jag inte.
För jag har redan förmågan.
Likt en mäktig alm som gror från ett enda frö,
måste du ankra din kraft och låta den växa.
Ett skepp!
Färdigväntat. Jag ska inte missa henne.
Sätt igång!
Ska ske.
Dålig vana. Såna tar död på en.
Titta vad vi har här.
Din tur.
Vi tog en som snokade i hamnen. Skynda er!
Fan, Vex.
Knyt an med marken.
Stenarna, leran, bristerna.
Så här?
Bra. Sjunk in i det nu, men långsamt.
Om du förlorar kontrollen kan du förlora dig själv.
Vilken lugnande tanke.
Jag... Jag känner något bittert.
Ja. Fiendeskapets band mellan dig och Raishan.
Det går genom marken som en sjuk rot.
Följ det genom jorden. Genom stenen.
Följ det till henne.
Ledare? Det... Det är för mycket.
Jag kan inte behålla kontakten.
Behåll fokuset, Keyleth.
Nej! Det drar ner mig!
Keyleth?
Varför klarar jag det inte?
Vad fan gör du här?
Inget. Jag gick vilse.
Nu är du upphittad.
Ledsen, gumman. Lätta ankar.
Vänta.
Chefen bad mig att göra det.
Varför? Varför bryr hon sig?
Vill du fråga henne? Varsågod.
Intressant...
Var är din krok, Nikolai?
Ja, ja. Jag försökte åtminstone.
Hallå!
Nej! Fan!
Vad i helvete tänkte du? Du förstörde det nästan!
Förlåt. Jag...
Om jag stannar upp ens för ett ögonblick,
kommer allt jag känner för Percy tillbaka.
Som jag sa,
jag stöttar dig.
Men det fungerar bara om du stöttar mig.
Jag vet.
Och det gör jag.
Hallå! Inkräktare!
Lossa förtöjningen!
Sjösätt skeppet!
Så gick det med det lugna sättet.
Vex! Lite hjälp!
Jäklar!
Tack, syrran.
Naturen känner av när något håller dig tillbaka.
Försök igen.
Fokusera. Knyt an till jorden igen.
Jag ska inte misslyckas.
Är det Raishan?
Nej. Det är något annat.
Det ser lugnt ut.
Välkomna ombord.
Ripley.
Till er tjänst.
Fan.
Undertexter: Lisa Olsson
Kreativ ledare: Monika Andersson