Hon är för djupt. Dra upp henne.
Inte ens jag är så stark.
Den här resan är hennes egen.
Var är du, Raishan?
Ta era döttrar och spring!
Jag vet att du är därute!
Sluta!
Keyleth!
Nej. Åh, nej.
Låt bli, annars dras du också ner.
Nej!
De som utför ritualen upplever hela världen samtidigt.
Om de inte kan motstå dess dragkraft,
kommer planetens röster att dränka hennes.
Keyleths kropp blir inte längre hennes.
Världen tar den i anspråk.
Nej!
LEGENDEN OM VOX MACHINA
Så snällt att ta hit era reliker.
Men jag undrar
varför ni riskerar så mycket för att hitta lilla mig?
Det vet du alltför väl.
Åh, han.
Percy sinkade oss rejält.
Men en av era reliker kan åtgärda det
när ni har blivit avväpnade.
Det är olyckligt.
Han hade varit vid liv nu om han hade fattat bättre beslut.
Eller om du var där och räddade honom.
Men du är lika obstinat som han var.
Percival var genial,
men inte förutseende.
Han kunde inte se rötan i världen,
eller hur man tar bort den.
Vi kunde ha störtat den gamla ordningen.
Gett Whitestones folk en chans mot drakarna.
Men Percy brydde sig inte.
Han brydde sig mer om sitt folk än du nånsin kan.
Det var säkert det han sa till dig.
Men jag kände en mer småaktig man.
När han insåg att hans vapen skulle mata Orthax med själar,
stod han inte ut.
Han lät hellre folk dö
än att offra sin stolthet.
Din bitch!
Har du problem, raring?
Nej, syster.
Låt mig.
Leylinjernas dragningskraft är för stark.
Jorden konsumerar henne.
Keyleth, kämpa. Stå emot!
Du stod upp mot rådet.
Stå stadigt igen, likt ett träd i stormen.
Det fungerar inte.
Något håller henne tillbaka.
Vad är det?
Hon är inte nog långt i sina jordprövningar.
-Det finns inget vi... -Du såg något i henne.
Hon fick dig att tro.
Ge inte upp om henne.
Det finns något, men det är riskabelt.
Lyssna på mig, Keyleth.
Stå inte emot världens dragningskraft.
Ge efter för den.
Men... Du sa att hon skulle kämpa.
Gamla träd har vidsträckta och etablerade rötter.
Du måste söka i malströmmen för att hitta ditt band.
Sakerna i världen som ger dig styrka.
Människorna du litar på.
Jag... Jag hittar inga...
Vänta.
Kanske...
Jag tänker inte vanhedra ashari!
Eldasharierna kan vara i fara.
Då får de hantera det själva.
Anslut dig till dem.
Varje gång jag höjde rösten,
blev jag ifrågasatt, avfärdad.
Av min egen grupp.
Hon är nästan borta.
Håll inte tillbaka.
Det måste finnas någon som ger dig styrka.
Som får dig att tro på dig själv.
Jag kan inte.
Min flicka,
att lita på någon annan är det svåraste vi kan göra.
Om det finns kärlek där, är det ovanligare än du anar.
Stunderna tillsammans
är värd smärtan ifrån varandra.
Ge efter, bind dig till honom.
Snälla.
Pappa? Vax?
Du vet väl att jag älskar dig?
Nej, nej!
Nej, Keyleth!
Vad är det här?
Hon lyckades!
Inte riktigt.
Du är axeln som elementen flödar runt.
Stenen i den strömmande floden.
Nå ut i världen.
Känn ditt mål.
Följ roten genom sand och sten.
Spåra den till källan.
Spåra den till Raishan.
Oj. Coolt trick.
Trick?
Det är faktisk ganska svår magi.
Det tog mig tio år...
Åh, nej.
Får jag röra mig än?
Va? Ja, du får röra dig, kompis.
Jag menade det inte bokstavligt.
Okej, kul att se dig, måste kissa.
Vid månvävarens bröst, han ser hemsk ut.
Vad ska jag göra?
Jag tror att du bara ska... prata med honom.
Vi ska...
Hej, på dig.
Du är inte så pratsam,
vilket är en klar förbättring.
Se på oss.
Två skitstövlar.
Det är väl en grej vi har gemensamt.
Jag vet att jag har varit hård mot dig.
En del förtjänade du.
Men...
En del av det var jag som var en osäker tölp,
som min far.
För om du inte kände mig,
kunde jag inte göra dig besviken...
Då kanske du inte sticker.
Men att du sökte upp mig i Ank'Harel,
var det finaste någon har gjort.
Att veta att någon tänkte på mig...
Det var allt jag behövde.
Och jag hoppas att det är allt du behöver nu.
För det gör jag, du vet,
jag tänker på dig.
Jag saknar dig... pappa.
Gör du?
Vem för här?
Du är en usel danspartner.
Jaså?
Vänta tills de har laddat om och hämta min båge.
-Vax? -Jag hörde dig.
Redo?
Inte direkt.
Fan!
-Dela på oss? -Ja.
Döda dem direkt.
Hur jävla många är ni?
Stubby, var beredd!
Vänta. Du kan träffa tunnorna.
Jag vet.
Vi tar in vatten!
Lasta barkassarna.
Jag är mållös.
Jag önskar bara att mamma såg dig.
Det var så mycket jag...
Jag visste inte var jag slutade och världen började.
Förrän jag mindes vilka som håller kvar mig här.
Tack.
Du gör ditt folk stolt, Keyleth.
Och... hittade du draken?
Ja.
Jag måste meddela de andra.
-Har du ett luftskepp eller... -Kära du,
marken pratar inte bara med oss.
Den kan även lyssna.
Vilka vill du kontakta?
Försiktigt, Scanlan. Säkert att jag inte ska tugga åt dig?
Jag tror att jag är okej.
Bättre än okej.
Tack igen, Pike. För att du hjälpte mig.
Jag har en känsla att det kommer att bli mer normalt...
Vad fan?
Kan de höra mig?
Keyleth?
Mottagningen är inte den bästa, så...
Scanlan, Pike, Grog.
Kom till Zephrah. Det är viktigt. Snälla.
Zephrah? Har hon hittat något?
Det kvittar. Jag stannar här.
I helvete heller.
Jag lämnar dig inte igen.
Lyssna, din gamle skit.
Din lojalitet till knäppisarna är din bästa sida.
Sabba det inte.
-Men... -Men inget.
Gå, rädda världen.
Jag är här när du är klar.
Och jag har en sång att lära mig.
-Överge skeppet! -Hoppa!
Hon sjunker!
Vad gör du?
Lasta resten av mina vapen.
Det finns inte plats för oss och lådorna.
Nu finns det det.
Hallå!
Bra, Orthax.
Vill du skicka våra fripassagerare till havsbottnen?
Gärna.
Bakom oss!
Hjälp!
Hjälp, snälla!
Percy?
Det är över.
Inte än.
Arrogant ända in i slutet.
Jag bara...
...vet något som inte du vet.
Mitt arbete
hade gjort världen säkrare.
Bättre.
Världen hade varit bättre med Percy i den.
Vax? Kom igen.
Det finns åtminstone plats för oss båda här.
Kanske.
Med se vad jag hittade.
Vi gjorde det.
De andra skulle ha varit här.
Jag älskar dig.
Men jag saknar dem. Allihop.
Skulle ha låtit den sjunka med Ripley.
Jag tror inte det, syster.
Oklart hur jag hörde det.
Det kanske var Korpdrottningen
men Percys röst kom från det vapnet.
Jag förstår inte.
Jag kanske tappar det, men...
Tänk om Orthax offer,
Percys själ, på något sätt...
Fångad här inne.
Nej.
Våga inte ge mig hopp.
Syster...
Jag skulle inte om...
Okej, vad fan är det här?
Vex? Vax!
Keyleth?
Är vi i fara?
När är vi inte det?
Vi...
-Vi fick Ripley. -Jag såg det.
-Jag måste be er alla om ursäkt. -Kiki, jag är ledsen hur vi skildes.
Jag skulle ha stannat.
Jag ville säga så mycket men jag var rädd.
Hennes hemmaplan. Hon pratar först.
Såklart.
Hörni. Jag har bett er
att lyssna på mig hela den här tiden.
Att lita på mig.
Men sanningen är att jag behövde lita på mig själv först.
Och det gör jag nu.
Ni gav mig den styrkan.
Det är det en grupp gör.
Och fast jag inte skulle ha stuckit när jag gjorde det...
Jag behövde ge mig av för att förstå hur mycket jag behöver er.
Speciellt dig, Vax. För...
...jag älskar dig.
Vad tänkte du säga?
Jag... minns... inte...
Ord fungerar inte...
Jag gillade Keyleths tal bättre.
Dummer.
Jäklar.
Ska vi avsluta det här nu när vi är en grupp igen?
En till drake. Ett sista slag.
Och den här gången följer vi din ledning.
Om du har en plats?
Ja, för fan.
Va, ingen välkomstfest?
Var är folks hyfs?
Herre jävlar.
Är det en ziggurat?
Jag skulle ha stannat i koma.
Jag såg Raishan, genom jorden,
förbereda en ritual.
Ännu en återvändsgränd.
Tomt. Har vi missat henne?
Hon är här. Någonstans.
Du låter inte bra, Raishan.
Och du ser ännu värre ut.
Barnet hittade mig.
Som jag förväntade mig.
Så förutsägbar. Som får.
Du kommer inte att lyckas, vad du än planerar...
Barn, jag har funnits i århundraden.
Du anar inte vad jag är kapabel till.
Men jag blir svagare.
Så det lönar sig inte att hålla tillbaka längre.
Inte mot dig... Eller dina vänner.
Ner!
Det är nästan över,
Keyleth av luftashari.
När ditt folk infekterade mig,
visste de inte vad de väckte.
Nej!
Jag ska hämnas mitt lidande
och utrota din sort.
Bara en sak återstår.
Ja. För dig att dö.
Ser du?
Förutsägbar. Som får på väg till slakt.
Undertexter: Lisa Olsson
Kreativ ledare Monika Andersson