‫בפרקים הקודמים‬
‫אחי מסר את חייו במצוד אחר סאורון. ‬
‫משימתו כעת שלי. ‬
‫עצם קיומו של הסימן הזה מוכיח שסאורון ברח. ‬
‫השאלה כעת היא לאן?‬
‫הרשע איננו. ‬
‫אז למה הוא לא נעלם מפה בפנים?‬
‫לגיבורים אלה יוענק אישור לחצות את הים, ‬
‫אל ארצות האלמוות של ולינור. ‬
‫את עריקה, נכון?‬
‫החובה דורשת ממני לשוב לארץ התיכונה. ‬
‫זה סימן המלך של אנשיך?‬
‫לאנשיי אין מלך. ‬
‫אתה יותר מכפי שאתה טוען. ‬
‫לאנשיך אין מלך, שכן אתה מלכם. ‬
‫בוא איתי לארץ התיכונה, ‬
‫ויחדיו נגאל את שתי השושלות שלנו. ‬
‫תיזהרי, אני לא הגיבור שאת מחפשת. ‬
‫אתה זוכר אותי?‬
‫לא. ‬
‫אחרי תבוסתו של מורגות', הרגתי את סאורון. ‬
‫אני לא מאמינה לך. ‬
‫אני מרגישה שהוא באחריותי. ‬
‫- את מרגישה שכולם באחריותך. - לא. ‬
‫הוא יכול היה לנחות בכל מקום, והוא נחת פה. ‬
‫הזר הזה אינו אדם, או אלף, ‬
‫הוא משהו אחר!‬
‫"א-קוויטה!"‬
‫תתרחקי!‬
‫ככה נעזור לו. ‬
‫הוא רוצה שנעזור לו למצוא את הכוכבים האלה. ‬
‫- לאן את הולכת? - לעזור לידיד שלי. ‬
‫את החברה הכי טובה שלי בעולם הפראי והרחב כולו. ‬
‫אתה כבר זוכר משהו נוסף?‬
‫עוד צף, אבל כדי לגלות את השאר, אני יודע שעליי ללכת לר'ון. ‬
‫נשמע קצת כמו הרפתקה. ‬
‫אורם של האלדר דועך. ‬
‫חרף כל מאמצינו, ההידרדרות שלנו רק הואצה. ‬
‫אם האלפים ינטשו את הארץ התיכונה זה יהיה הסוף, ‬
‫לא רק של עמנו, אלא של כל העמים. ‬
‫אנחנו על סף חישול סוג חדש של כוח. ‬
‫לא מבשר ודם, אלא בבשר החי. ‬
‫לפתע פתאום נדמה שאתם מיודדים מאוד. ‬
‫אני רק מציע את הסיוע הצנוע שלי. ‬
‫אין לארצות הדרום מלך. ‬
‫השושלת ניתקה. ‬
‫תאמר לי את שמך. ‬
‫היו לי שמות רבים. ‬
‫סאורון חי בזכותך!‬
‫גלדריאל, איפה הלברנד?‬
‫הוא איננו. וספק אם ישוב. ‬
‫ואם ישוב, אל לנו לתקשר עימו שוב. ‬
‫מה קרה ליד הנחל?‬
‫תמיד, אחרי תבוסה... ‬
‫הצללים לובשים צורה אחרת וחוזרים לגדול. ‬
‫מורגות' איננו. ‬
‫הוא הותיר אותנו בודדים ומבוישים. ‬
‫אבל היום מתחיל עידן חדש. ‬
‫תחתיי. ‬
‫האדון החדש שלכם. ‬
‫סאורון. ‬
‫פורודווית' שחר העידן השני‬
‫ועם עידן חדש, אני מביא חזון חדש. ‬
‫מסלול לכיבוש ללא תנאים, ‬
‫שכן אני מחפש כוח מסוג חדש. ‬
‫לא מבשר ודם, אלא בבשר החי. ‬
‫כוח של עולם הנסתר. ‬
‫כוח שישמש אותנו לשעבד את תושבי הארץ התיכונה לרצוננו. ‬
‫אורקים רבים ימותו. ‬
‫אבל מתוך התוהו נחשל סדר חדש ומושלם. ‬
‫לא יצודו אותנו עוד כשדים ששברו את הארץ התיכונה, ‬
‫אלא דווקא יסגדו לנו כמושיעים שריפאו אותה סוף סוף, ‬
‫באיחוד עמיה, כדי לשלוט על כולם יחדיו!‬
‫סאורון משקר. ‬
‫הפקפוק בי יהיה על ראשכם. ‬
‫אין לכם לאן לפנות. הוולאר לעולם לא יסלחו לכם. ‬
‫האלפים לעולם לא יקבלו אתכם. ‬
‫בני האדם... ‬
‫בני האדם לעד יביטו בכם באימה ובגועל. ‬
‫גזע מושחת ונחות שמתאים רק לציד ולשחיטה. ‬
‫אני עתידכם היחיד! ודרכי היא דרככם היחידה!‬
‫מי מכם מעז לומר אחרת?‬
‫הבה נריע לאדון סאורון!‬
‫אדון האופל החדש!‬
‫הבה נריע. ‬
‫יחי אדר!‬
‫ילדיי... אתם חופשיים. ‬
‫יחי אדר! יחי אדר!‬
‫יחי אדר! יחי אדר! יחי אדר!‬
‫בכיוון הזה אורב המוות, חבר. ‬
‫אם כך זוהי דרכי. ‬
‫צבא אורקים תוקף בני אדם. ‬
‫אנחנו היינו בני המזל. ‬
‫אולי בני המזל מתו ראשונים. ‬
‫ברור לי שסבלת. ‬
‫זה ניכר במבטך. ‬
‫מחכים לך חיים אחרים. ‬
‫אתה רק צריך לפנות לעברם. ‬
‫הסמל הזה. ‬
‫מהו?‬
‫סמל של מלכים שמתו מזמן. ‬
‫- משפחתך? - לא. ‬
‫משפחתי שירתה אותם. ‬
‫אז מדוע ללבוש אותו?‬
‫כתזכורת לכך שגורלנו לעולם לא ודאי, ‬
‫שהמזל יכול להתהפך גם אצל החזקים ביותר. ‬
‫תזכורת קודרת. ‬
‫או מלאת תקווה. ‬
‫דרך בטוחה עלולה לקרוס, ‬
‫אבל תמיד יש אחרת. ‬
‫לרוב היא יכולה להוביל אותנו למקום טוב יותר. ‬
‫למקום טוב. ‬
‫אומרים שיש מקומות מעבר לים שאדם יכול להימלט אליהם. ‬
‫תמצא דרך אחרת. ‬
‫אולי חיים אחרים. ‬
‫בוא איתנו אם תרצה. ‬
‫או... שתמשיך ללכת, ‬
‫ותמשיך לרדוף אחר המוות. ‬
‫הבחירה שלך, חבר. ‬
‫- הכול בסדר? - לא. ‬
‫שוב סיוטים?‬
‫מה רודף אותך כל כך?‬
‫עשיתי מעשה רע. ‬
‫כולנו עשינו דברים שלא נרצה להודות בהם. ‬
‫לא כמוני. ‬
‫תמצא מחילה. ‬
‫אתה חי כי בחרת בטוב. ‬
‫אבל מה לגבי מחר?‬
‫תצטרך לבחור כך שוב. ‬
‫ולמחרת, וביום שאחריו, ‬
‫עד שזה נהפך לאופי שלך. ‬
‫תיאחז במשהו. ‬
‫הצילו! תעזרו לי!‬
‫תעזור לי!‬
‫כאן!‬
‫גאות הגורל גואה. ‬
‫שלך אולי עולה או יורדת. ‬
‫שר הטבעות: טבעות הכוח‬
‫אלרונד, עצור, תמסור לי אותן!‬
‫אל תיפגעי, המפקדת גלדריאל, ‬
‫אבל בהוראת השליח אלרונד, עלייך לבוא איתנו. ‬
‫זה נכון?‬
‫המלך העליון. ‬
‫השליח אלרונד נושא שלוש טבעות. ‬
‫אמצעי לעצירת הדעיכה והצלת בני עמנו. ‬
‫נדון בטבעות אחרי שתעני על השאלה. ‬
‫אלרונד הודיע לי זה עתה שבן לווייתך, הלברנד הזה, ‬
‫אינו מי שהוא טען שהוא. ‬
‫אך בחרת להסתיר את זה מפניו ומפני קלברימבור. ‬
‫האם זה נכון?‬
‫כן. ‬
‫מי הוא?‬
‫הוא לא מה שחשבתי. ‬
‫וזאת הסיבה למעשיי. ‬
‫למה את מתפתלת ונמנעת מחשיפת האמת?‬
‫המלך העליון, ‬
‫עליך להאמין שלעולם לא אסכן את בני מיננו ביודעין. ‬
‫אאמין לך כשלא אראה יותר את השקר שמסתתר במבטך. ‬
‫עכשיו, מיהו האדם הזה?‬
‫הוא איננו אדם. ‬
‫הוא... התחזה לאדם. ‬
‫הופיע בחזות נאה כדי להסתיר מיהו באמת. ‬
‫הוא סאורון. ‬
‫איך יכולת?‬
‫מכל בני מיננו. ‬
‫הוא הונה אותי. הוניתי!‬
‫לא, גלדריאל, התעוורת. הגאווה שלך עיוורה אותך. ‬
‫ומאיזו חולשה התעוורת, אלרונד?‬
‫שקט!‬
‫איזה מסלול חלופי הותיר לנו הכישלון שלך בקהזד-דום?‬
‫היית חברה שלי!‬
‫שקט!‬
‫הטבעות. תראה לי אותן. ‬
‫בל נשתמש בהן. אין ספק שהשחית... ‬
‫הוא לא נגע בהן. ‬
‫הוא עבד עם קלברימבור במשך שבועות. מידת השפעתו לא ידועה לנו. ‬
‫בקרוב ינשור עלה הזהב האחרון, ‬
‫ויהיה מוטל עליי להודיע לכל לינדון שזמננו פה תם, ‬
‫ושעל האלפים לנטוש את החופים הללו לעולמים. ‬
‫עכשיו אתם מודיעים לי שהאויב הכי ערמומי שלנו שוב קם. ‬
‫אם נעזוב כעת, עמי הארץ התיכונה‬
‫ייאלצו לסבול תחת עריצותו של אדון אופל חדש. ‬
‫הטבעות הללו הן לא רק תקוותנו האחרונה, ‬
‫ייתכן שהן תקוותה האחרונה של הארץ התיכונה כולה. ‬
‫זה סיכון שעלינו להסתכן ולקחת. ‬
‫תן לי אותן. ‬
‫מלך עליון, ‬
‫סאורון טרם צבר כמות כזו של כוח. ‬
‫ייתכן שבעזרת הטבעות הללו הוא ישיג אותו. ‬
‫חייבים להשמיד אותן. ‬
‫ההחלטה הזאת תתקבל הרבה מעל לדרגתך, ‬
‫אותה אתה מסכן בכל רגע שאתה מסרב לציית. ‬
‫הטבעות, אלרונד!‬
‫זו פקודה ממלכך. ‬
‫לא אחזור עליה שוב. ‬
‫ציית לו. ‬
‫שאת תגידי לי את זה?‬
‫זאת הדרך היחידה. ציית לו!‬
‫אני לא יכול. ‬
‫ברור לך שאיני יכול. ‬
‫תפסו אותו!‬
‫אלרונד, לא!‬
‫מצאו אותו. מצאו את הטבעות. ‬
‫לכו!‬
‫מורדור‬
‫בקצב! לזוז!‬
‫תזיז את הרגליים, מלך. ‬
‫נו, קחי את זה. ‬
‫ברוכים הבאים למורדור. ‬
‫תעבדו היטב את אדמתה ותזכו לתזונה טובה. ‬
‫תעבדו אותה רע, ותזינו את עפרה. ‬
‫בחור, אתה נשבע אמונים לאדר, האדון-האב של האורוקים?‬
‫אלו כבר לא ארצות הדרום!‬
‫במורדור, משתחווים או מדממים. ‬
‫טוב, אתה שם. אתה נשבע אמונים לאדר?‬
‫אני אקח אותו!‬
‫מלך ארצות הדרום הסגיר את עצמו, האדון-האב. ‬
‫לדבריו הוא רוצה לשאת ולתת. ‬
‫שלח את עמי. ‬
‫אחרת עמך ימות. ‬
‫עמי הביס את בני האדם בארצות הללו. ‬
‫הבסנו את האלפים שבאו לעזרתם. ‬
‫הבסנו אפילו את בני בריתם, את בני האדם שמעבר לים. ‬
‫לא נותר לנו ממי לחשוש. ‬
‫נותר אחד. ‬
‫מאז תבוסתה של גלדריאל, היא חיפשה בן ברית חדש. ‬
‫מכשף קדום שיורה לאלפים כיצד לחשל נשק חדש. ‬
‫הנשק שסיפרת לה אודותיו לראשונה. ‬
‫כוח בבשר החי. ‬
‫המונח הזה זכור לך?‬
‫כוח שיאפשר לו להשתמש בילדיך‬
‫כמשרתיו בצבאו פעם נוספת. ‬
‫שלח את עמי ואומר לך היכן הוא נמצא. ‬
‫כדי שתוכל להשמיד אותו, ותפטור את שנינו מהרוע שלו. ‬
‫לא, הוד מלכותך. ‬
‫אתה תגיד לי כל מה שאתה חושב שידוע לך על המכשף הזה מייד. ‬
‫אחרת אשפוך את המילים מתוך גרונך. ‬
‫אם אני אמות, כל הידע שלי ימות איתי. ‬
‫אתה לא יכול להרוג אותי. ‬
‫בבוא העת תתחנן שאהרוג אותך. ‬
‫הוד מלכותך. ‬
‫מה שהוא אמר, האדון-האב... ‬
‫סאורון... לעולם לא יוכל לשוב, נכון?‬
‫לא. ‬
‫סאורון מת. ‬
‫על הברכיים, תולעים!‬
‫המבט בעיניים שלך... ‬
‫היה לך שוב אותו חלום אמש, נכון?‬
‫אם תספר לי מה אתה כל הזמן רואה, אולי אוכל... ‬
‫לעזור לך לפענח את זה. ‬
‫אולי זה רמז למה שנמצא... ‬
‫כשנגיע לכוכבים ההם. ‬
‫זה החום. זה הכול. ‬
‫לא. לא ייתכן. ‬
‫עצי אבן. ‬
‫אנחנו הולכים במעגלים. ‬
‫יש כנראה רוע כלשהו בארץ הזאת שמבלבל את דרכנו. ‬
‫פשוט תודה בזה. הלכנו לאיבוד. ‬
‫בהלה מזינה שוטים, נורי. ‬
‫יהיה חכם מצידנו להתאזר בסבלנות. ‬
‫לא נאזרנו בשום דבר מאז שנגמרו לנו החלזונות. ‬
‫אין מה לאכול פה. ‬
‫לא ולא. ‬
‫בחייך. ‬
‫אולי זה יישא פרי. לכל הפחות תנסה. ‬
‫שכחת מה קרה כשניסיתי לאחרונה משהו כזה?‬
‫רחוק יותר. ‬
‫רחוק יותר, נורי. ‬
‫בסדר?‬
‫עשית זאת! יהיה לנו מזון במשך ימים. ‬
‫אל תהיה עגמומי. ‬
‫ביקשתי ממך לכשף לנו מזון ועשית את זה. ‬
‫אף אחד לא נפגע. ‬
‫איבדתי שליטה. ‬
‫אז אתה צריך ללמוד איך לא לאבד שליטה. ‬
‫בחלום, יש מעין... ענף. ‬
‫תחת הכוכבים. ‬
‫כשאני מושיט יד לתפוס אותו... ‬
‫מה יש? מה קורה אחר כך?‬
‫יש דברים שעדיף לא לשתף בקול רם. ‬
‫אלא ש... די שיתפת בקול רם. ‬
‫אז לא ממש הוגן להיות מסתורי בעניין עכשיו, נכון?‬
‫אבל אולי מכשפים לא תמיד הוגנים. ‬
‫- אני מרגיש את הרגליים בגרון. - זה הכי שווה. ‬
‫הם רוקדים. ‬
‫פופי ואני נהגנו לשיר שירי חרקים‬
‫כדי שתהיה להם מוזיקת ריקודים כשהם... ‬
‫טוב. ‬
‫זה בסדר גמור שבת הרפוט תתגעגע הביתה. ‬
‫ידעתי שיהיה קשה, פשוט... ‬
‫טוב. ‬
‫זה קושי שונה. ‬
‫מוזר איך מה שנותר מאחור עלול להיות המשא שהכי כבד לשאת. ‬
‫גם אני מתגעגע לביתי. ‬
‫אתה בכלל לא זוכר את ביתך. ‬
‫לא. ‬
‫לפעמים אני קולט שביב ממנו, למרות זאת. ‬
‫כמיהה לרגש שלא זכור לי ואין לי אפילו שם בעבורו. ‬
‫אבל אני יודע שהוא אמיתי. ‬
‫ממש מעבר לשקיעה. ‬
‫נדמה שעוקבים אחרינו. ‬
‫קדימה, הוד מלכותך. ‬
‫גם מלכים לא שורדים בלי מזון. ‬
‫אולי תפצה פה?‬
‫תספר לוולדרג הזקן כל מה שידוע לך על סאורון. ‬
‫אתה כנראה נהנה מכאב. ‬
‫אחרי שהאדון-האב ישחרר אותי, אני אהרוג אותך. ‬
‫אדר לא זוכר בכלל שאתה פה. ‬
‫לינדון הנמלים האפורים‬
‫שלמות. ‬
‫השלמות קיימת רק בוולינור. ‬
‫תודה, האדון קירדאן. ‬
‫כבר אין צורך להתחבא. ‬
‫האדון קירדאן. ‬
‫סלח-נא לפתאומיות הביקור שלי, אבל... ‬
‫אין לי לאן לפנות. ‬
‫אתה הכי זקן והכי נבון מבני מיננו. ‬
‫והאלפים ניצבים בפני המבחן הכי גדול שלנו זה עידן. ‬
‫אני קולט שאתה נושא משהו באמתחתך. ‬
‫משהו רועם יותר מהים. ‬
‫מה הבאת הנה?‬
‫יש לתת את זה ישירות ללורד קלברימבור. ‬
‫יש ליידע אותו‬
‫שהלברנד הוא סאורון. ‬
‫יש לפעול בחופזה‬
‫בלי לבטוח בשום זר בדרך. ‬
‫כן, מלכי. ‬
‫טרם הודיתי לך שבטחת בי בנוגע לטבעות. ‬
‫בטחתי בך?‬
‫בואי נהיה ברורים, המפקדת. ‬
‫את ואני יישרנו קו רגעית מסיבה אחת, ‬
‫כי מעשייך לא הותירו לנו חלופה. ‬
‫בגללך, האויב שלנו חי. ‬
‫בגללך, אין לנו ברירה אלא לבחון את טוהר הטבעות. ‬
‫הייתי צריך לכבול אותך בשלשלות‬
‫ולגרש אותך לאטנמורס בשל מעשייך. ‬
‫אז מדוע לא גירשת?‬
‫אני שוקל את זה. ‬
‫אני נשבעת לך, מלך עליון, ‬
‫לא אחדל עד שהוא יושמד ואתקן את המצב. ‬
‫לא היית פה כעת אילו חשבתי אחרת. ‬
‫מלך עליון, לא מצאנו את הטבעות. ‬
‫סרקנו כל מקום לאורך הצוקים במים ויחד עם זאת... ‬
‫אין לו זכר. ‬
‫- אולי הנפילה... - לא. ‬
‫אלרונד חי. ‬
‫להרחיב את החיפוש. ‬
‫להציב תצפית בכל צומת. אסור לו להימלט. ‬
‫הוא לא מתכנן להימלט. ‬
‫משמע?‬
‫הוא דיבר על השמדת הטבעות. ‬
‫אלרונד יחפש מישהו שהוא בוטח בו. ‬
‫מישהו זקן יותר, חכם יותר... ‬
‫שקולו יזכה בכבוד. ‬
‫גם מצידך. ‬
‫מישהו שיכול להפוך את היוצרות לטובתו. ‬
‫אתה רשאי לבחון אותן. ‬
‫ראיתי בעבר את מלאכתו של קלברימבור. ‬
‫- הוא מרשים. - אכן. ‬
‫אני זוכר שהוא נהג לדבר על כך שיום אחד יחשל חפצים בעלי כוח כזה‬
‫שישנו את ליבם של האוחזים בהם. ‬
‫אם לדבריך‬
‫הטבעות הללו הסיתו מהר כל כך אלף נגד אלף, ‬
‫נראה שהוא הצליח. ‬
‫אולי לא ידו של קלברימבור היא שהניבה את התוצאה הזאת. ‬
‫אם דבריך נכונים, ‬
‫שלוש הטבעות הללו נוצרו בלי שסאורון נגע בהן. ‬
‫האויב ערמומי. ‬
‫ייתכן שהטבעות הן תכסיס מצידו. ‬
‫כלי בתוכנית גדולה יותר שאנחנו עוד לא רואים את תכליתה. ‬
‫מה תבקש ממני?‬
‫יש להשמיד את הטבעות. ‬
‫אם תעשה זאת, עידן האלפים יסתיים. ‬
‫אנחנו ננטוש את הארץ התיכונה כולה לגורלה. ‬
‫וזה מקובל עליך?‬
‫אם לפעול אחרת פירושו ליפול טרף לתוכניותיו של האויב... ‬
‫כן. ‬
‫אביך היה מתגאה בך. ‬
‫לפני זמן רב התרחש קרב. ‬
‫קרב שכלי הנשק בו היו עצמותיהן של היבשות. ‬
‫גם עתה, במקום שבו המפרץ שלנו מגיע לים‬
‫נותרה צלקת כה עמוקה בקרקעית הים‬
‫שאת סופה מכיר רק מאנווה עצמו. ‬
‫אילו השליך מישהו את הטבעות הללו למעמקיה, הן... ‬
‫תן לי לדבר איתו תחילה. ‬
‫בבקשה, מלך עליון. ‬
‫תן לי הזדמנות אחת אחרונה לשכנע את ידידי?‬
‫תשכנעי במהירות. ‬
‫אלרונד?‬
‫באתי לשדל אותך מרצון. ‬
‫אם איכשל, המלך העליון ידאג שתפונה בכוח. ‬
‫כשלתי מספיק לאחרונה, ידידי הוותיק. ‬
‫תעזור לי להצליח הפעם?‬
‫הייתי צריכה לבטוח בך, כפי שביקשתי ממך לבטוח בי. ‬
‫אבל אם לא נבטח שנינו בטבעות כעת, הכול ייאבד. ‬
‫עם שלושתן יש איזון. ‬
‫אתה לא זוכר?‬
‫בחרנו יחדיו בדרך הזאת. ‬
‫- לא, את בחרת בשמי. - אלרונד... ‬
‫מה מפחיד אותך כל כך, שלא תשקלי‬
‫את האפשרות שהן הושחתו?‬
‫כי בליבי, ‬
‫אני יודעת ששלוש הטבעות משוחררות מהשפעתו. ‬
‫האם גם את?‬
‫האור של ולינור האיר על פנייך, גלדריאל, ‬
‫והפנית לו גב. ‬
‫האם זה היה באמת כדי להיאבק באפלה, או שמא האפלה קראה לך?‬
‫אינך רואה? ייתכן שכל זה חלק מהתכנון שלו. ‬
‫עשיתי מה שהיה נכון בעיניי. ‬
‫ורק הזמן יחשוף אם זו הייתה שטות או חוכמה. ‬
‫כמה זמן את חושבת שיש לך?‬
‫איפה קירדאן?‬
‫עשית מה שהיית חייבת, גלדריאל. ‬
‫כמוני. ‬
‫אלרונד. ‬
‫איפה הטבעות?‬
‫פופי!‬
‫עוגיות דבש. ‬
‫כל חיי לא שמחתי כמו עכשיו. ‬
‫מה שלום כולם בבית?‬
‫בערך אותו דבר. ‬
‫אימך התחילה לתת לי את מטלותייך, ‬
‫אבל אביך פטר אותי מהן. ‬
‫באת אחרינו. ‬
‫זה לא היה קשה כל כך. לא ממש התרחקתם. ‬
‫טוב, נראה שהלכנו לאיבוד. ‬
‫עכשיו אתה מודה בזה. ‬
‫לא לאורך זמן. תראו. ‬
‫עלעלתי בספר הישן של סדוק. ‬
‫בני הרפוט כנראה עברו פה לפני זמן רב. ‬
‫תראו, יש אזהרה, ‬
‫"לא לשכוח את מילות השיר, אחרת הולכים סחור סחור במעגלים". ‬
‫שיר? איזה שיר?‬
‫אתן לך ניחוש אחד. ‬
‫שירו לי שירו לי, אדמות רחוקות‬
‫- שיר הצעידה? - לדעתי אלו הוראות כלשהן. ‬
‫אנשינו נודדים כבר שנים. ‬
‫המסלול הזה כנראה היה חשוב להם. ‬
‫אני אומרת שנטפס. ‬
‫"עצי אבן... האור שבמגדל, כבר אינו ביתי. "‬
‫שם. ‬
‫"חלפנו עיני אש חיוורת. "‬
‫"יצועי חול שחור. "‬
‫"אתן את כל הידע שלי תמורת הלא נודע שלפניי. "‬
‫ברוכים הבאים לארצות הר'ון. ‬
‫בואו. למה אתם מחכים?‬
‫זאת רק ההתחלה. ‬
‫למה אתה מביט בזה ככה?‬
‫איך?‬
‫כאילו היית פה בעבר. ‬
‫רק בחלומות. ‬
‫הייתי פעם במצבך. ‬
‫בימי הקדם הקדומים ביותר. ‬
‫שלושה עשר מאיתנו נבחרו לקבל ברכה מידיו של מורגות', ‬
‫עם הבטחה לכוח. ‬
‫לידה מחדש. ‬
‫הובילו אותי מעלה לפסגה אפלה ונטולת שם. ‬
‫נכבלתי וננטשתי. ‬
‫ואחרי מה שנראו כמו רעב וצמא אינסופיים... ‬
‫ראיתי אותם. ‬
‫את פני משרתו. ‬
‫פניו של סאורון. ‬
‫והם היו יפים. ‬
‫הוא הציע לי יין, אדום כמו ירח דם. ‬
‫הוא הציע לי יין, ובאותה פסגה אפלה ונטולת שם, ‬
‫שתיתי אותו. ‬
‫שתיתי את כולו. ‬
‫בני עמך שוחררו. ‬
‫עכשיו תספר לי מה ידוע לך על סאורון. ‬
‫סאורון חזר בצורה חדשה. ‬
‫אני עוד לא בטוח איזו צורה הוא נטל. ‬
‫אז איזו תועלת יש לך בעבורי?‬
‫יש לי משהו שאין לך. ‬
‫את אמונם של האלפים. ‬
‫שחרר אותי, ‬
‫ואלך אליהם לאתר אותו, ‬
‫כדי שתוכל להצעיד את לגיונותיך להשמיד אותו. ‬
‫אתה נשבע אמונים לאדר, ‬
‫האדון-האב של האורוקים?‬
‫כן. ‬
‫אז כרע ברך. ‬
‫עכשיו הישבע. ‬
‫- אני נשבע... - כשראשך לרגליי. ‬
‫אני נשבע לשרת את האדון של מורדור. ‬
‫עד אחרית ימיי... ‬
‫וימיו. ‬
‫מה אתה עושה? להתרחק. ‬
‫תדאג שיעקבו אחריו בכל צעד ושעל. ‬
‫"אני אהרוג אותך. "‬
‫האומנם, הוד מלכותך?‬
‫יחי המלך. ‬
‫הו, בני-אלפים!‬
‫זמן רב מדי דרנו בחוף הלזה‬
‫וכעת, כתר מעומ‬
‫יש להחליף, להפליג לוולינור‬
‫הו, בני-אלפים!‬
‫החורף קרב‬
‫יום חשוף ונטול עלים... ‬
‫הו, בני-אלפים!‬
‫העלים נושרים בזרם‬
‫הנהר זורם מכאן‬
‫האור של האלדר דעך. ‬
‫כמו פחמים שהוסרו מהקמין לזמן רב מדי, ‬
‫עלינו לשוב לביתנו, או להידלדל לעד בלילה אינסופי. ‬
‫וכך התארע, ‬
‫שימינו בארץ התיכונה... תמים. ‬
‫שלמות קיימת לא רק בוולינור, מלך עליון. ‬
‫היא כאן. ‬
‫קלברימבור הביא אותה לארץ התיכונה. ‬
‫לא!‬
‫גלדריאל. ‬
‫לא. ‬
‫הנפחייה החדשה מרשימה, אדוני הלורד. ‬
‫אכן כך. ‬
‫הבא נתפלל שהטבעות עבדו, כדי שיזדמן לנו להשתמש בה. ‬
‫סלח לי, אדוני הלורד, אבל הגיע זה עתה שליח. ‬
‫בשורה מלינדון?‬
‫נהפוך הוא, אדוני הלורד. השליח מארצות הדרום. ‬
‫הוא אומר שהוא רוצה לשאת ולתת. ‬
‫ובכן, אדוני הלורד? האם להתיר לו כניסה?‬
‫ראיתי הרים קורסים, ‬
‫מים חרבים, ‬
‫ועננים שחורים שמתאספים מעל מגדלים לבנים. ‬
‫העונה ב"שר הטבעות: טבעות הכוח"‬
‫סערה קרבה. ‬
‫תתכוננו. ‬
‫אני מחכה לך. ‬
‫משהו העיר אותם. ‬
‫לא. מישהו. ‬
‫נאמר שהוא לבש צורה חדשה כדי לרמות את אויביו. ‬
‫- מי אתה? - אנאטאר. ‬
‫שר המתנות. ‬
‫סאורון בודד, בלי צבא או בעל ברית. ‬
‫הוא לא זקוק לצבאות... אלא לטבעות. ‬
‫שבע טבעות. שבעה גמדאים. ובכל אחת מהן מוטמע כוח. ‬
‫הצלת את האלפים. תכין טבעות לבני אדם. ‬
‫אסור לנו לתת טבעות לבני האדם. ‬
‫יש סיכון גדול מדי להשחתה. ‬
‫יצירה אמיתית מצריכה הקרבה. ‬
‫כשבחרתם לענוד את הטבעות הללו, ‬
‫כולכם בחרתם להיות משתפי הפעולה שלו. ‬
‫תסיר את הטבעת. ‬
‫אני אביס אותו. בכל מחיר. ‬
‫לא! זה מה שסאורון רוצה!‬
‫הרגשתי חובה לנסות ולעשות משהו מיוחד. ‬
‫עליך להישאר רג, בעין הסערה. ‬
‫הקסם הזה... אני יכול ללמוד אותו ממך?‬
‫אם תוכיח שאתה ראוי לו. ‬
‫סאורון קם במערב. מכשף אפל במזרח. ‬
‫כל נפש בארץ התיכונה בסכנה. ‬
‫האם תיטוש אותם שייחרץ גורלם?‬
‫ביחד נוכל לתקן את המצב. ‬
‫- לא סוטים מהמסלול. - לא הולכים לבד. ‬
‫אני זקוק לך, ידידי הוותיק. אני זקוק לך כעת. ‬
‫קלברימבור, לך ולי יש עבודה לעשות. ‬
‫תרגום כתוביות: תמי יפה‬
‫בקרת כתוביות גדי לוי‬