TIDLIGERE
Broren min ga livet sitt i jakten på Sauron.
Hans oppgave er nå min.
At dette merket finnes, beviser at Sauron unnslapp.
Spørsmålet nå er hvor?
Ondskapen er borte.
Så hvorfor er den ikke borte herfra?
Disse heltene skal få fare over havet
til Valinors udødelige land.
Du er en desertør.
Plikten krever at jeg drar tilbake til Midgard.
Var det merket til ditt folks konge?
De har ingen konge.
Du er mer enn du hevder.
Folket ditt har ingen konge, for du er ham.
Bli med meg til Midgard.
Og sammen skal vi forløse slektene våre.
Forsiktig. Jeg er ikke helten du søker.
Husker du meg?
Nei.
Etter Morgoths nederlag drepte jeg Sauron.
Jeg tror deg ikke.
Jeg føler at han er mitt ansvar.
-Du føler at alle er det. -Nei.
Han kunne ha landet hvor som helst, men landet her.
Denne fremmede er ikke en mann eller en alv...
Han er noe annet.
Tilbake!
Det er slik vi hjelper ham.
Han vil vi skal hjelpe ham å finne de stjernene.
-Hvor skal du? -Hjelpe vennen min.
Du er min beste venn i hele den vide, ville verden.
Husker du noe mer ennå?
Mer har kommet. Men for å finne ut resten vet jeg at jeg må dra til Rhûn.
Høres litt ut som et eventyr.
Eldaenes lys blekner.
Til tross for alle våre anstrengelser går forfallet bare raskere.
Hvis alvene forlater Midgard, blir det slutten,
ikke bare for vårt folk, men for alle folkeslag.
Vi er på randen av å skape en ny type kraft.
Ikke av kjødet, men over kjødet.
Plutselig virker dere to ganske nære.
Jeg tilbyr bare den lille hjelpen jeg kan.
Sørlandene har ingen konge.
Arverekken ble brutt.
Si meg navnet ditt.
Jeg har hatt mange navn.
Sauron lever på grunn av deg!
Galadriel, hvor er Halbrand?
Han er borte. Og jeg tviler på at han kommer tilbake.
Og gjør han det, må ingen av oss ha mer med ham å gjøre.
Hva skjedde ved elven?
Alltid, etter et nederlag...
...tar skyggen en annen form og vokser igjen.
Morgoth er borte.
Og etterlater oss alene og vanæret.
Men i dag begynner et nytt tideverv.
Under meg.
Deres nye herre.
Sauron.
FORODWAITH DET ANDRE TIDEVERVS BEGYNNELSE
Med et nytt tideverv gir jeg dere et nytt og strålende mål.
En vei til ubetinget erobring.
For jeg søker en ny slags makt.
Ikke av kjødet, men over kjødet.
En kraft av Den usette verden.
En vi skal bruke til å slavebinde Midgards folk til vår vilje.
Mange orker vil dø.
Men ut av kaoset skal vi skape en ny og fullkommen verdensorden.
Vi skal ikke lenger jages som djevlene som ødela Midgard,
men tilbedt som frelserne som endelig helbredet den.
Ved å føre dens folk sammen og herske over dem alle som én!
Sauron lyver!
Det er farlig å tvile på meg.
Dere har ingen steder å dra. Valaene tilgir dere aldri.
Alvene vil aldri godta dere.
Mennesker...
Mennesker vil aldri se på dere med annet enn skrekk og avsky.
En fordervet og tarvelig rase, verdig bare å bli jaget og slaktet.
Jeg er deres eneste fremtid og min vei deres eneste vei!
Hvem iblant dere våger å motsi meg?
Hill Sauron!
Den nye Mørkets Herre.
Hill Adar!
Mine barn... Dere er fri.
Hill Adar!
Hill Adar! Hill Adar!
Den veien venter døden, min venn.
Da er det min vei.
En hær av orker marsjerer mot menneskene.
Vi var de heldige.
Kanskje de heldige var de første som døde.
Jeg vet at du har lidd.
Jeg ser det i øynene dine.
Et annet liv venter deg.
Du må bare vende deg mot det.
Det våpenmerket.
Hva er det?
Et symbol på for lengst døde konger.
-Din slekt? -Nei.
Min slekt tjente dem.
Hvorfor bære det, da?
Som en påminnelse om at skjebnen vår aldri er sikker,
at skjebnen kan snu for selv de mektigste.
En mørk påminnelse.
Eller en håpefull en.
En sikker vei kan smuldre bort,
men det finnes alltid en annen.
Den kan ofte føre oss til et bedre sted.
Et bra sted.
Det sies at en mann kan unnslippe seg selv på den andre siden av havet.
Finne en annen vei.
Kanskje et annet liv.
Bli med oss om du vil.
Eller gå videre.
Og fortsett å jage døden.
Valget er ditt, min venn.
-Går det bra med deg? -Nei.
Mareritt igjen?
Hva hjemsøker deg slik?
Jeg har gjort onde gjerninger.
Vi har alle gjort ting vi ikke vil innrømme.
Ikke slik jeg har.
Finn tilgivelse.
Du lever fordi du har valgt det gode.
Men hva med morgendagen?
Da må du velge det igjen.
Og dagen etter. Og den neste.
Til det blir en del av din natur.
Hold deg fast i noe.
Hjelp meg!
Hjelp!
Her borte.
Skjebnens tidevann skifter.
Ditt kan være på vei inn eller ut.
RINGENES HERRE MAKTENS RINGER
Elrond, stans. Gi meg dem!
Med all respekt, Galadriel
Elrond, kongens herold, befaler at du blir med oss.
Er det sant?
Høykonge.
Elrond bærer tre ringer.
En metode for å stanse falmingen og redde vårt folk.
Vi skal drøfte ringene når du har svart på spørsmålet.
Elrond informerte meg nettopp om at din følgesvenn, Halbrand,
ikke var den han hevdet.
Men du valgte å holde dette fra ham og Celebrimbor.
Er det sant?
Ja.
Hvem er han?
Han er ikke det jeg trodde.
Derfor gjorde jeg det jeg gjorde.
Hvorfor unnviker du å fortelle sannheten?
Høykonge.
Du må tro at jeg aldri bevisst ville sette vårt folk i fare.
Jeg vil tro deg når jeg ikke lenger ser løgnen bak øynene dine.
Hvem er denne mannen?
Han er ingen mann.
Han har... forkledd seg som en.
Han har vist seg i vakker form for å skjule sitt sanne jeg.
Han er Sauron.
Hvordan kunne du?
Du av oss alle.
Han lurte meg. Jeg ble lurt!
Nei, Galadriel, du var blind. Blindet av din egen stolthet.
Og hva blindet deg, Elrond?
Stille!
Hvilken annen utvei hadde vi etter din fiasko i Khazad-dûm?
Du var min venn.
Stille!
Ringene. Vis meg dem.
Nei, høykonge. Han må ha besudlet...
Han rørte dem aldri.
Han arbeidet med Celebrimbor i ukevis. Vi kan ikke vite.
Snart faller det siste gullbladet,
og det blir min oppgave å kunngjøre for Lindon at vår tid her er over,
og at alvene må forlate disse kystene for alltid.
Nå forteller du meg at vår listigste fiende reiser seg igjen.
Hvis vi drar nå, vil Midgards folk
bli overlatt til å lide under en ny Mørkets Herre.
De ringene er mer enn vårt siste håp.
De kan være det siste håp for hele Midgard.
Det er en sjanse vi må ta.
Gi meg dem.
Høykonge...
Sauron har ennå ikke samlet så mye makt.
Ringene kan være hans måte å oppnå det på.
De må bli tilintetgjort.
Den avgjørelsen ligger langt utenfor din myndighet,
og du setter den i fare hvert øyeblikk du nekter å adlyde.
Ringene, Elrond.
Din konge befaler deg.
Jeg gjentar det ikke.
Adlyd ham.
Sier du det til meg?
Det er den eneste måten. Adlyd ham!
Jeg kan ikke.
Du vet jeg ikke kan.
Grip ham!
Elrond, nei!
Finn ham. Finn ringene.
Gå!
Hold følge! Gå!
Flytt på beina, konge.
Ta den.
Velkommen til Mordor.
Dyrk jorda godt, så skal du næres.
Dyrk den dårlig, så skal du nære den.
Du, gutt, sverger du troskap til Adar, urukenes herre og far?
Det er ikke Sørlandene lenger!
I Mordor enten bøyer man seg, eller blør.
Greit, du der. Sverger du troskap til Adar?
Jeg tar denne!
Kongen av Sørlandene overga seg, herre og far.
Han sier han vil forhandle.
Slipp folkene mine.
Ellers dør dine.
Mitt folk beseiret menneskene som bodde her.
Vi beseiret alvene som kom dem til unnsetning.
Vi beseiret tilmed deres forbundsfeller, menneskene fra hinsides havet.
Vi har ingen igjen å frykte.
Det finnes én.
Etter Galadriels nederlag søkte hun en ny forbundsfelle.
En eldgammel trollmann, som lærte alvene å smi et nytt våpen.
Et du først fortalte henne om.
En makt over kjødet.
Husker du de ordene?
En kraft som vil tillate ham å bruke dine barn
som slaver i sin hær igjen.
Sett mitt folk fri, og jeg skal si hvor han er å finne.
Så du kan knuse ham og fri oss begge fra denne ondskapen.
Nei, Deres Majestet.
Du skal fortelle meg alt du tror du vet om denne trollmannen nå.
Ellers river jeg ordene fra halsen din.
Dør jeg, dør alt jeg vet med meg.
Du kan ikke drepe meg.
Med tiden vil du trygle meg om det.
Deres Majestet.
Det han sa, herre og far...
Sauron... kan vel aldri komme tilbake?
Nei.
Sauron er død.
Ned på kne, marker!
Du har det uttrykket i øynene.
Du hadde den drømmen igjen i natt, ikke sant?
Hvis du forteller meg hva du ser, kan jeg kanskje
hjelpe deg å finne ut av det.
Kanskje det er en ledetråd om hva vi finner
når vi finner de stjernene.
Det er bare varmen.
Nei. Det er umulig.
Steintrær.
Vi går i sirkel.
Det må være en ondskap i landet som sender oss av kurs.
Bare innrøm at vi har gått oss vill.
Panikk er en tåpes måltid, Nori.
Det er klokere å spise tålmodighet.
Vi har ikke spist noe siden vi gikk tom for snegler.
Det er ikke noe å spise her.
Å nei.
Kom igjen.
Det kan bære frukt. Du kan i det minste prøve.
Har du glemt hva som skjedde sist?
Lenger.
Lenger, Nori.
Greit?
Du klarte det. Vi har mat for flere dager.
Ikke vær så nedfor.
Jeg ba deg trylle frem litt mat, og du gjorde det.
Ingen ble skadet.
Jeg mistet kontrollen.
Så du må lære å ikke miste kontrollen.
I drømmen er det en slags... gren.
Under stjernene.
Når jeg griper etter den...
Hva? Hva skjer da?
Noen ting bør man ikke snakke høyt om.
Bortsett fra at du på en måte snakket høyt om det.
Så det er ikke rettferdig å være så kryptisk nå, vel?
Kanskje trollmenn ikke alltid er rettferdige.
-Jeg kjenner beina i halsen. -Det er det beste.
De danser.
Valmue og jeg pleide å synge små insektsanger,
så de hadde musikk å danse til når de...
Nå ja.
Det er helt i orden for en hærfot å ha hjemlengsel.
Jeg visste det ble tøft. Bare...
Tja...
Dette er annerledes.
Merkelig at det som blir etterlatt, kan være den tyngste byrden å bære.
Jeg savner også hjemmet mitt.
Du husker ikke engang ditt.
Nei.
Men noen ganger får jeg et glimt av det likevel.
En lengsel etter en følelse jeg ikke kan huske eller navngi.
Men jeg vet den er ekte.
Like bak solnedgangen.
Vi blir visst forfulgt.
Kom igjen, Deres Majestet.
Ikke engang konger kan gå uten mat.
Vil du ikke snakke?
Fortell gamle Waldreg alt du vet om Sauron.
Du må virkelig nyte smerte.
Når vår herre og far løslater meg, skal jeg drepe deg.
Adar husker ikke engang at du er her.
LINDON GRÅHAVNENE
Det fullkomne.
Det fullkomne finnes bare i Valinor.
Takk, mester Círdan.
Du trenger ikke gjemme deg mer.
Mester Círdan.
Vær så snill å tilgi mitt uventede besøk,
men jeg har ingen steder å dra.
Du er den eldste og klokeste av vårt folk.
Og alvene står overfor vårt tidevervs største prøve.
Jeg merker at du bærer med deg noe.
Noe mer høylytt enn havet.
Hva har du tatt med hit?
Det skal gis direkte til Celebrimbor.
Han må få vite
at Halbrand er Sauron.
Vær rask.
Stol ikke på fremmede langs veien.
Ja, herre.
Jeg har ikke takket deg. For å stole på meg angående ringene.
Stole på deg?
La dette være klart.
Du og jeg står for øyeblikket sammen av én grunn:
fordi dine handlinger ikke har gitt oss noe alternativ.
På grunn av deg lever fienden vår.
På grunn av deg er vi nødt til å teste ringenes kraft.
Jeg burde lagt deg i jern
og bannlyst deg til Jotunheiene.
Hvorfor ikke?
Jeg overveier det.
Jeg sverger, høykonge,
jeg gir meg ikke før han er tilintetgjort, og jeg har rettet opp i dette.
Du ville ikke vært her nå om jeg trodde noe annet.
Høykonge, vi har ikke funnet ringene.
Vi har lett overalt vann møter stein.
Ingen spor etter ham.
-Kanskje fallet... -Nei.
Elrond lever.
Utvid søket.
Sett vakt ved hvert vadested. Han må ikke unnslippe.
Han planlegger ikke å rømme.
Hva skal det bety?
Han snakket om å ødelegge ringene.
Elrond ville funnet noen han kan stole på.
Noen eldre, klokere...
Noen som alle lytter til.
Selv du.
En som kan snu tidevannet for ham.
Du kan undersøke dem.
Jeg har sett Celebrimbors verk før.
-Han er bemerkelsesverdig. -Ja.
Jeg husker at han pleide å snakke om å lage så mektige gjenstander en dag
at de kunne endre hjertet til alle som så dem.
Hvis, som du sier,
disse ringene har vendt alv mot alv så raskt...
...ser det ut til at han lyktes.
Kanskje det ikke var Celebrimbors hånd som skapte den virkningen.
Hvis det du har fortalt, er sant,
ble disse tre ringene laget uten at Sauron rørte ved dem.
Fienden er slu.
Ringene kan være et knep fra hans side.
En del av en større plan, som vi ennå ikke kan se slutten på.
Hva vil du be meg om?
Ringene må ødelegges.
Da vil alvenes tid være omme.
Vi ville overlate hele Midgard til dens skjebne.
Kan du godta det?
Hvis noe annet betyr å bli offer for fiendens planer...
Ja.
Din far vil være stolt av deg.
For lenge siden stod et slag.
Et der våpnene var selve kontinentenes knokler.
Selv nå, der bukta vår møter havet,
er det et arr så dypt
at kun Manwë selv vet hvor det slutter.
Om man kastet disse ringene ned i det dypet, ville de...
La meg snakke med ham først.
Vær så snill, høykonge.
Gi meg en siste sjanse til å snakke min venn til fornuft.
Snakk raskt.
Elrond?
Jeg har meldt meg til å overtale deg.
Mislykkes jeg, vil høykongen fjerne deg med makt.
Jeg har mislyktes nok i det siste.
Hjelp meg å lykkes denne gangen.
Jeg burde ha stolt på deg, slik jeg ba deg stole på meg.
Men hvis ikke vi begge stoler på ringene nå, er alt tapt.
Med tre er det balanse.
Husker du ikke?
Vi valgte denne veien sammen.
-Nei, du valgte den for meg. -Elrond...
Hva skremmer deg slik at du ikke kan
tro at de er besudlet?
Fordi jeg vet i mitt hjerte
at De tre ringene er fri for hans innflytelse.
Men er du det?
Valinors lys skinte på ansiktet ditt, Galadriel,
og du vendte det ryggen.
Var det virkelig for å bekjempe mørket, eller kalte mørket på deg?
Kan du ikke se det? Alt dette kan være hans plan.
Jeg gjorde det jeg mente var riktig.
Og kun tiden vil vise om det var dumt eller klokt.
Hvor mye tid tror du at du har?
Hvor er Círdan?
Du gjorde det du måtte, Galadriel.
Jeg også.
Elrond.
Hvor er ringene?
Valmue!
Honningkjeks.
Jeg har aldri vært lykkeligere enn nå.
Hvordan har de det hjemme?
Omtrent som før.
Moren din ga meg dine oppgaver,
men faren din sa jeg ikke måtte.
Du kom etter oss.
Var ikke så vanskelig. Dere har ikke kommet langt.
Vi har visst gått oss vill.
Nå innrømmer du det.
Ikke lenge. Se her.
Jeg så gjennom Sadoks gamle bok.
Hærfoter må ha reist denne veien for lenge siden.
Se, det er en advarsel:
"Ikke glem sangens ord, ellers vil du kun gå rundt i ring. "
Sang? Hvilken sang?
Gjett én gang.
Fjerne land, fjerne land, syng nå for meg
-Vandringssangen? -Tror det er en veibeskrivelse.
Vårt folk har vandret i årevis.
Denne stien må ha vært viktig for dem.
Vi burde klatre.
"Trærne av stein... Lyset i tårnet, ei lenger mitt hjem. "
Der.
"Øyne av blek ild. "
"Svart sand under meg".
"Alt kjent vil jeg bytte mot den ukjente vei".
Velkommen til Rhûn.
Kom igjen, hva venter dere på?
Dette er bare begynnelsen.
Hvorfor ser du på det slik?
Hvordan da?
Som om du har vært her før.
Bare i drømmer.
Jeg har vært i ditt sted.
I den eldste alders tid.
Tretten av oss ble utvalgt til å bli velsignet av Morgoths hånd
med et løfte om makt.
En ny fødsel.
Jeg ble ført til en mørk, navnløs topp.
Lenket og forlatt.
Og etter det som virket som endeløs tørst og sult...
...så jeg det.
Hans tjeners ansikt.
Saurons ansikt.
Og det var vakkert.
Han tilbød meg vin, rød som en blodmåne.
Han tilbød meg vin, og på den mørke og navnløse toppen...
...drakk jeg den.
Jeg drakk alt.
Folket ditt er satt fri.
Fortell meg nå hva du vet om Sauron.
Sauron har vendt tilbake i en ny form.
Jeg vet ennå ikke hva slags form han har tatt.
Hvilken nytte har jeg av deg da?
Jeg har noe du ikke har.
Alvenes tillit.
Løslat meg,
så skal jeg dra til dem og finne ham,
så du kan mønstre hærskarene dine og ødelegge ham.
Sverger du troskap til Adar,
urukenes herre og far?
Ja.
Så knel.
Sverg det.
-Jeg sverger... -Med hodet ved føttene mine.
Jeg sverger å tjene Mordors herre.
Til mine dagers ende...
...og hans.
Hva gjør du? Hold deg unna.
Sørg for at han blir fulgt. Hvert skritt.
"Jeg skal drepe deg. "
Stemmer det, Deres Majestet?
Hill kongen.
Å, alvefolk!
For lenge har vi bodd på Midgards jord
En visnet krone veksler jeg
Mot seil til Valinor
Å, alvefolk!
En vinter blir
Hvor hvert et tre står sort
Å, alvefolk!
I floden flyter løvet
Før det flyr med floden bort
Eldaenes lys har falmet.
Som kull for langt unna ilden
må vi vende tilbake til vårt hjem eller falme for evig til endeløs natt.
Og slik har det skjedd
at våre dager i Midgard... er over.
Det fullkomne finnes ikke bare i Valinor, høykonge.
Den er her.
Celebrimbor har tatt den med til Midgard.
Nei!
Galadriel.
Nei.
Den nye smien er bemerkelsesverdig, herre.
Ja, det er den.
La oss håpe at ringene virket, så vi får sjansen til å bruke den.
Tilgi meg, herre, men en budbringer har nettopp ankommet.
Noe nytt fra Lindon?
Tvert imot, min herre. Denne budbringeren er fra Sørlandene.
Han sier han vil forhandle.
Herre? Skal vi slippe ham inn?
Jeg har sett fjell smuldre.
Vann tørke ut.
Og svarte skyer som samler seg over hvite tårn.
DENNE SESONGEN PÅ RINGENES HERRE: MAKTENS RINGER
En storm kommer.
Gjør dere klare.
Jeg venter på deg.
Noe har vekket dem.
Nei. Noen.
Han sies å ha tatt en ny form for å narre sine fiender.
-Hvem er du? -Annatar.
Gavefyrsten.
Sauron er alene, uten hær eller forbundsfeller.
Han trenger ikke hærer... men ringer.
Sju ringer, sju dverger. Og kraft bundet i hver av dem.
Du reddet alvene. Lag ringer for mennesker.
Vi kan ikke gi ringer til mennesker.
Risikoen for fordervelse er for stor.
Ekte skaperverk krever offer.
Ved å velge å bære de ringene
har dere alle valgt å bli hans medløpere.
Ta av deg ringen.
Jeg skal beseire ham. For enhver pris.
Nei! Dette er det Sauron ønsker!
Jeg har følt meg bundet til å gjøre noe spesielt.
Du må forbli rolig i stormens øye.
Denne trolldommen. Kan du lære meg den?
Om du viser deg verdig.
Sauron reiser seg i vest. Og en mørk trollmann i øst.
Alle i Midgard er i fare.
Vil du overlate dem til sin skjebne?
Vi kan rette opp i dette.
-Ingen forlater stien. -Ingen går alene.
Jeg trenger øksen din, gamle venn. Nå.
Celebrimbor, du og jeg har arbeid å gjøre.
Tekst: Fredrik Lingaas
Kreativ leder Heidi Rabbevåg