TIDLIGERE
Et fjell er som en person.
Synger du riktig til det, sender det sangen din tilbake til deg,
viser deg hvor du skal grave, lage ganger...
Og hvor du skal la fjellet være urørt.
Far...
Mer enn vi noen gang hadde forestilt oss.
-Kong Durin, det er en... -Nok!
Grip alven.
Elrond er like mye en bror for meg
som om han hadde blitt smidd i min egen mors mage.
Hvordan våger du!
Påkalle din mors minne
for å forsvare din beslutning om å forråde ditt eget folk?
Nei! Det er du som har forrådt folket vårt!
Du vanhelliger kronen du bærer!
La det ligge.
Det er ikke ditt lenger.
Fra skyggen kom dere.
Til skyggen befaler jeg dere å vende tilbake!
Du hadde den drømmen igjen i natt, ikke sant?
I drømmen er det en slags... gren.
Under stjernene.
Vi blir visst forfulgt.
Jeg så gjennom Sadoks gamle bok.
Tror det er en veibeskrivelse.
Velkommen til Rhûn.
Hvorfor ser du på det slik?
Som om du har vært her før.
Bare i drømmer.
Si meg navnet ditt.
Jeg har hatt mange navn.
Hvor er Halbrand?
Han er borte. Og jeg tviler på at han kommer tilbake.
Og gjør han det, må ingen av oss ha mer med ham å gjøre.
Elrond informerte meg nettopp om at din følgesvenn ikke var den han hevdet.
Han er ikke det jeg trodde.
Han er Sauron.
Det skal gis direkte til Celebrimbor.
Han må få vite at Halbrand er Sauron.
Tilgi meg, herre, men en budbringer har nettopp ankommet.
Skal vi slippe ham inn?
Muldvarphalegryte, muldvarphalegryte...
Vent.
-For dyrt. -Hva?
Vi er ikke fattige.
Det var du som sa at det var lurt å være sparsom.
Eller mente du ikke deg selv da du sa det?
Du ektet en prins.
Men nå er du gift med en utstøtt.
Jeg er gift med den dvergen jeg elsker.
Og jeg ville ikke byttet hans hjerte mot en gruve full av ildopaler.
Men hadde vært fint å ha opalene.
Ja, det hadde det.
Har du prøvd å snakke med faren din...
Disa, du vet at han aldri vil møte meg.
Jeg spurte ikke om det.
Hvorfor skulle jeg være den som ber om audiens?
Han støtte ut meg!
Han er sta som en stein.
Du kan like gjerne prøve å bøye en murstein.
Så du kan like gjerne...
Disa?
Hold dere fast.
Hold dere fast, sa jeg!
Disa!
Durin.
Nei.
Nei, nei, nei.
RINGENES HERRE: MAKTENS RINGER
Disse landene skal bære deg
skjønne blomster nok en gang.
Min kjære bror.
Celebrimbor.
De sa ikke at du hadde kommet.
Hvilket nytt har du?
Jeg fikk uventet besøk.
Er han allerede tilbake?
Galadriel? Galadriel?
Plantet ikke du disse frøene?
Tre ringer for alvene under det blå.
Sju er for dvergene i saler av sten.
Ni for menn som all kjødets gang må gå.
Vi burde angripe Mordor fra nord.
Vi går inn her, mellom Ered Lithui og Ephel Arnen.
Det ville vært klokere å angripe Adar fra øst.
Hva med Saurons tilholdssted?
Våre speidere melder at Sauron sist ble sett på vei til Mordor.
Vi tror han akter å erstatte Adar og overta hæren hans.
Om vi er raske,
kan vi knuse to edderkopper med én støvel.
Og hva sier herren over Nordens hærer?
Galadriel?
Vi burde sende skip opp Anduin
og invadere Mordor fra vest.
Se til forberedelsene.
Det kreves ikke ørneblikk
for å se at tankene dine er langt unna.
Hva plager dem?
Sauron kan ha reist til Mordor,
men vi vet ikke om han fortsatt er der.
Hva får deg til å si det?
Sauron...
...ser ikke seg selv som herre over en ødemark,
men over hele Midgard.
Han ønsker å styre det ikke bare gjennom erobring,
men ved å bøye sinnet og viljen til alle dets folk inn under sin egen.
Og til det trenger han ikke hærer...
...men ringer.
Og han kan ikke smi dem uten Celebrimbor.
Sauron er alene, uten hær eller forbundsfeller.
Eregion er beskyttet av to elver
og milevis av murer av dvergestein, tre meter tykke.
Vær trygg, Celebrimbor og hans ferdigheter
er trygge.
Jeg sier deg, en skjult ondskap nærmer seg Celebrimbor.
Saurons plan er allerede i gang.
Jeg vet det.
Hvordan?
Siden jeg tok på meg denne ringen, har jeg følt...
...oppfattet...
...glimt av den usette verden...
Som ubudne drømmer som fyller mitt våkne sinn.
Tror du at ringene har gitt deg evnen
til å se det som ennå ikke har skjedd?
Har de gjort det for deg?
Jeg har sett fjell smuldre.
Vann tørke ut. Og svarte skyer som samler seg over hvite tårn.
-Så send meg til Eregion. -Galadriel...
-Om Sauron er der, sender jeg bud... -Du kan ikke møte Sauron igjen.
Det sies at når Bedrageren får et vesens tillit,
får han evnen til å forme dets tanker.
Å bedra ikke bare deres hjerte og sinn, men deres øyne og ører.
Å endre deres virkelighet.
Du har allerede blitt påvirket én gang.
Ja.
Han kjenner mitt sinn.
Og jeg kjenner hans.
Derfor må jeg møte ham.
Derfor kan kun jeg drepe ham.
Du regnet ham en gang som en venn.
-Halbrand var ikke... -Sauron.
Du kan ikke møte ham alene.
Hva om jeg ikke var alene?
EREGION ALVESMEDENES RIKE
Celebrimbor kan dessverre ikke gi deg adgang.
Kan jeg ikke snakke med ham personlig?
Min herre er opptatt.
Men han ønsker deg lykke til på reisen.
Ber du meg om å dra?
Herren i Eregion ber deg.
Kanskje jeg bare venter her.
I tilfelle han ombestemmer seg.
Har han dratt?
Nei. Han nekter å dra, herre.
Han kan nekte alt han vil.
Jeg lovet Galadriel før hun dro å aldri mer ha med ham å gjøre.
Var det noe mer?
Jeg tror han er skadet, herre.
La ham være.
Han drar snart.
Budbringere fra Lindon burde komme med nyheter når som helst.
CARAS GAER VESTLIGE RHÛN
Hva er nytt fra møllene?
Saurons skygge blir lengre.
Det sies at han har tatt en ny form for å bedra sine fiender.
Og istaren?
Jeg hører rykter fra saltplyndrere og mûmakil-tyver.
Om en gammel mann i filler som reiser østover med to halvinger.
Han er villfaren. Sårbar.
Men det er han ikke lenge.
Vi må nå ham før han lærer å bruke kreftene sine.
Kanskje blodet jeg spilte for å få deg foran meg,
burde ha vært brukt på nyttigere tjenere.
Mester.
En av sporfinnerne du sendte ut, er tilbake.
Har du funnet ham?
Ikke bare fant jeg ham. Jeg vet hvordan jeg fanger ham.
Helbred forbannelsen over våre kropper, og jeg gir deg istaren i lenker.
Hva får deg til å tro at en dødelig som deg
kan beseire en istar,
når mine mektigste tjenere ikke kunne det?
Istaren vil overgi seg til meg, for om ikke
dreper jeg halvingene han kaller venner.
Hva med Doderik?
Doderik?
Greit. Andvis?
Det er et fint navn. Men det kommer ikke til å bli mitt.
Jeg vet det.
Fredagard.
Skjønner dere ikke?
Ingen kan gi deg et navn.
Det er ditt allerede.
Det er den du er.
Og når du hører det, føler du hjertet ditt gløde.
Du vil høre det en dag.
Det er helt sikkert.
Vi finner ut hvem du er.
Jeg visste det!
Om vi snur mot nordøst,
kan vi halvere denne delen av reisen.
Der borte. Kom igjen!
Jeg ville helst unngå den veien.
Vi ville gå tom for vann på første dag
og dø av varme den andre.
Men kanskje det bare er meg?
Hva med Doderik?
Du har allerede sagt Doderik.
Nei.
-Jo. -Jo, det gjorde du.
Hvordan har det gått med matsankeren?
Jeg fant bare en skorpion og en kaktusklynge.
Skorpionen stakk meg, jeg falt om, og...
-Sånn fant jeg kaktusen. -Sånn fant du kaktusen.
Kunne du ikke, liksom, bare trylle frem litt vann?
Han er redd for å miste kontrollen igjen uten en gand.
Så finner vi en gand. Det er pinner overalt.
Tror ikke det fungerer sånn.
Vær stille.
Hva er det?
I vinden. Hører dere det?
-Høres nesten ut som... -Hover.
De er fortsatt i nærheten. Til hest!
Hvem var de?
Jeg vet ikke.
De følger sporene våre.
Så vi burde velge en annen vei.
Det har vi allerede.
Ingen forlater stien.
-Ingen går alene. -Ingen går alene.
Alle hagene har visnet siden jordskjelvet.
Det er ikke bare hagene.
Det går rykter om mørke varsler i alle dvergerikene.
Noen sier at fjellet ble forbannet da prinsen slapp inn den alven.
Dere to sprer vel ikke rykter?
-Nei. -Aldri i livet.
Bra. For rykter er som sangfugler.
De kan høres bra ut på avstand, men tomme på nært hold.
Så det er ikke sant?
At det skjer noe forferdelig?
Vi skal bevise at det ikke er det.
-Kong Durin. -Kong Durin.
Disa.
Narvi, hva har du å melde?
Herre.
For ikke lenge siden våknet et ildberg.
Og selv om det ligger langt mot sør,
spredte jordskjelvene det skapte
seg gjennom jordens bein hele veien hit,
og fikk solsjaktene til å styrte sammen,
og dermed kan vi ikke dyrke mat lenger.
Den åpenbare løsningen
er å sende gravelagene for å reparere sjaktene
og lage nye. Men...
Ingen steinsangere du har tatt med hit, har funnet en trygg vei å grave.
Det er dessverre sant.
Med ditt samtykke, herre, skal vi finne lyset.
Du har det.
I ni århundrer
har steinsangerne pleiet vårt hellige bånd til denne steinen.
Og i løpet av alle de årene
har de aldri sluttet å forsørge oss.
Men nå, av hvilken grunn det måtte være...
...er båndet brutt.
Mørkets hånd har lukket seg rundt Khazad-dûm.
Grav forsiktig, gravemester.
Disa.
Har du et øyeblikk?
Skal du virkelig få meg til å spørre?
Mener du barnebarna dine? De har det bra.
De savner å dra i skjegget ditt, men...
Du trenger ikke gjøre dette vanskeligere enn det er.
Pussig, jeg sier det samme til ham.
Durin vet at jeg snakket i sinne!
Om det skulle være en unnskyldning, prøv å si den til min mann.
Hvorfor skal jeg be om unnskyldning?
Det var han som fornærmet meg!
Han er virkelig...
En flintnakket stabeis?
Enda en egenskap dere to har til felles.
Det du kaller "stahet",
kaller noen dverger "styrke".
Det krever nok styrke å bære et så tungt nag.
Å knuge ditt sårede hjerte så hardt at det knapt kan slå.
Ja, det gjør det.
Det gjør det virkelig.
Ikke rart at vi ikke hører fjellet.
Kongen er jo døv for sin egen sønns sorg.
La øksen din hvile, Disa!
Vil du vise sann styrke?
Tilkall sønnen din.
Han vil komme.
Men overlat det til ham, så bråner det på Zirakzigil
før denne feiden deres er over.
Ikke noe solskinn ennå.
Enda en blindvei.
Vi blir nødt til å jobbe hele natten. På'n igjen.
Du får blemmer, ser jeg. Ingen skam i det. Jeg har hatt dem selv.
-Har du? -Ja. Da jeg var fem!
Slottshender, ja.
Han har polert juveler hele livet.
Ta det med ro, prins. Bare 13 timer igjen.
Ja. Han er skyld i dette rotet.
Og faren hans.
Legger du en finger på meg igjen, biter jeg den av ved knoken.
Hvordan var gruven?
Som vanlig.
Hvor er småtrollene?
De sa de ikke var sultne. Igjen.
Jeg kan ikke klandre dem.
Dette smaker som fjorårets brød.
Det er fjorårets brød.
Hvorfor ikke bytte til oss ferskt korn fra overflaten?
Utmerket idé!
Men hvem vil vi finne i Dimrenndalen for å overtale din far?
-Ikke begynn. -La meg tenke...
La være, sa jeg.
Kom deg ned fra din høye tind og be om unnskyldning!
-Du gir meg fordøyelsesbesvær. -Bra, hør på tarmene dine!
Jeg gjør det!
De sier at jeg hadde rett.
Om han ikke hadde kastet ut Elrond,
hadde vi hatt mat nok for 500 år!
Tror du dette handler om mat?
Vi hører ikke fjellene lenger.
Jeg er redd, Durin.
Jeg er redd.
Disa... Kom hit.
Vi er dverger.
Vi finner en måte.
Det har vi alltid gjort.
Hvordan da?
Brevene våre til Celebrimbor har ikke blitt besvart.
Jeg frykter at Sauron er i Eregion.
Høykongen har gått med på å sende meg og et lite lag
for å sikre at Celebrimbor og byen er trygge.
Jeg ber deg om å bli med.
Som du liker å minne meg på, Galadriel,
er jeg bare en politiker.
Og som sådan har du høykongens tillit.
Han finner deg trofast.
En hund er trofast. Og mer villig til å følge i bånd.
Han nekter å sende meg uten deg.
Hvorfor det?
-Du vet grunnen. -Jeg spør om du vet det.
Høykongen tror at hvis jeg møter fienden alene,
kan jeg være sårbar for bedrag.
Hvorfor skulle han tro det?
Slutt, Elrond.
Du har trosset høykongens ordrer før.
Hvorfor ikke nå?
Fordi han har rett.
Sauron brukte meg.
Og han spilte på meg som en harpe, en melodi jeg ikke valgte.
Du valgte den helt selv.
Sauron så inn i deg,
og spilte din sjels sang tone for tone,
og fremsto som akkurat det du trengte.
"En tapt konge" som kunne gi deg seier.
Du ga ham alt han ønsket seg, og takket ham for det.
Nå har han gjort det med Gil-galad.
Og alle alver i Lindon.
Derfor trenger vi deg. Hjelp oss å finne fram i denne labyrinten.
Man kan ikke finne fram i den.
Labyrinten er hans.
Så lenge du blir i den, har du allerede tapt.
-Han vil kanskje ha deg i Eregion... -Vær så snill.
Jeg kan ikke slippe ham inn igjen.
Det kan jeg ikke.
Han dro aldri, Galadriel.
Ved å velge å bære de ringene
har dere alle valgt å bli hans medløpere.
Jeg tar ikke del i det.
Du lovte meg en gang
at "om det minste av trusselen" jeg følte, viste seg å være sann,
ville du ikke hvile før det var rettet opp i.
Hvis vennskapet vårt betyr noe for deg...
...gå nå.
Vil du ikke leve i skjønnhet?
Mester Círdan, disse ringene er upålitelige.
Hva er skjønnhet om den delvis skapes av ondskap?
Ikke mindre vakker.
Ikke for meg.
Ville du kastet Rúmils vers i ilden
fordi dikteren var en fyllik?
Var Rúmil en fyllik?
Ikke spør om Daeron.
Utålelig.
Men en stemme
som kunne få solen til å gråte tårer av ild.
Bedøm arbeidet,
og overlat dommen over dem som utførte det
til dommeren som ser alle ting.
Det føles umulig.
Det kalles ydmykhet.
Og det er vanskelig for de fleste.
Men det er den sanneste form for syn.
Jeg skulle ønske jeg kunne føle din fred.
Det kan du.
Vi forstår fortsatt ikke disse ringene helt.
Men se på kraften de utøver over alle former for liv.
I Saurons hender kunne de volde uendelig skade,
styre over alles sinn og vilje.
Derfor må de forbli i alvenes hender.
Du gjør rett i å frykte denne makten, Elrond.
Men la ikke frykten blinde deg for det gode den kan brukes til.
For det er ikke fienden som bærer ringene...
...men dine mest betrodde venner.
Om du tror de er villfarne, ikke gi dem opp,
men åpne øynene og veiled dem...
Før mørket sprer seg over Midgard
og blinder oss alle.
Du må hvile.
Absolutt ikke, jeg...
Våkne!
Hva gjør du? Kom tilbake!
Jeg så det. Jeg vet jeg så det. Kom igjen.
Valmue, han puster ikke!
Der! Ja, Nori, jeg kan se det!
Hva da?
Vann.
Hvordan kan noen som ikke har spist på så lenge,
fortsatt veie så mye?
Raska på!
Vær så snill, vær så snill.
Fort, Valmue!
Kom igjen!
Jeg har den.
Kom igjen.
Du vil klare deg.
Gromme geit, du lever.
Et øyeblikk trodde jeg vi hadde mistet deg.
Ingen av oss skal miste hverandre.
Jeg ville grått, men øynene er for tørre.
Hva er det?
Du tror vel ikke...
Den er ikke ulik staven jeg så i drømmen min.
Nori...
Vi drakk bare litt vann.
Hva gjør du?
Nori, ned!
Slutt! Få det til å slutte!
Hvorfor stopper han det ikke?
Han kan ikke!
Hjelp oss!
Nori!
Jeg kommer!
Hold dere fast!
Nori!
Det er borte.
Er det?
Jeg har kalt det ithildin.
Laget av vår siste strimmel av mithril.
Utenfor måneskinnet er det nesten usynlig.
Det er det.
Ganske usynlig.
Vår gjest, er han fortsatt...
Natten er kald, herre.
Skal jeg gi ham et sjal?
Hvilken grunn du enn har for å være her,
om du ikke drar frivillig, blir du fjernet med makt.
Jeg kan ikke ha mer med deg å gjøre.
Hun sa du ville si det.
Galadriel? Har du snakket med henne?
Har ikke du?
Nei.
Ikke siden hun dro til Lindon.
Så du vet ingenting om hva som har hendt?
Ingenting om ringene?
Hva med ringene?
Har de virket?
Du burde spørre henne.
Hun er ikke her.
Men det er du.
Hva med høykongen?
Han ville vel ikke unnlatt å sende bud om...
Jeg forstår.
Slik har det vært til alle tider, eller hva?
De sanne skaperne sliter til knokene blør,
og så kommer de, tar det som tjener dem best,
og glemmer alt om oss.
Jeg berømmer tålmodigheten din.
Hvor skal du?
Ingen grunn til å bli der jeg ikke er ønsket.
Vent.
Halbrand. Vær så snill. Fortell meg.
Virket ringene?
De gjorde underverker.
Så alvene...
Ja.
Og Lindon?
Ja.
-Gråter du? -Nei.
Jeg fryder meg.
Du har ikke den minste anelse om...
...hvordan dette føles.
Etter så lang tid, etter så mange århundrer,
å endelig skape noe.
Jeg åpner en flaske fra Alders tid.
Jeg har spart den.
Celebrimbor...
Er du min venn?
Ja, selvfølgelig.
Hvordan det?
Det er ikke rom for halvsannheter
mellom noen som har samarbeidet så nært.
Og likevel er det mye du ikke vet.
Mye jeg vil si deg.
Men...
Du er redd.
Jeg har aldri vært i stand til å skjule noe for deg.
Nå ja...
Vær ganske rolig.
Hva enn du vil si meg, tar jeg det imot med åpent hjerte.
Jeg kom ikke hit for å skåle for alveringene.
Men for å be deg om å lage ringer for menneskene.
Ringer for menneskene?
Du reddet alvene.
Alver er ikke mennesker.
Menneskene er grådige.
Faren for fordervelse er mye større.
Selv om jeg ønsket å smi flere ringer,
ville vi aldri få dvergenes mithril.
Dvergene står overfor sitt eget dilemma.
Hvilket? Hva snakker du om, Halbrand?
Jeg heter ikke Halbrand.
Hva?
Da Galadriel oppdaget sannheten, støtte hun meg ut.
Jeg tør ikke risikere det samme med deg.
Da antar jeg at du ikke er konge.
Nei. Ikke konge.
Ingen sydlending.
Ikke engang dødelig.
Hva er du?
Det finnes krefter i verden hinsides det onde, Celebrimbor.
Og noen ganger sender de hjelp
i form av en utsending.
Et sendebud, sendt for å gi veiledning til de vise.
Hva slags veiledning?
At Mordor oppstod, var bare begynnelsen.
I dette øyeblikket vakler Midgard på randen av avgrunnen.
Snart vil alle riker falle.
Ikke bare alver, men også dverger og mennesker.
Mørket blir sterkere.
Og Maktens ringer er vårt siste håp om å gjenopprette lyset.
Du og jeg har arbeid å gjøre.
Du kan ikke forvente at jeg skal tro
at du er en budbringer fra valaene sendt for å...
Halbrand?
Halbrand!
Jeg har vandret gjennom støvet og ørkenene i fjerne land...
...på jakt etter en mester med ferdighetene til å redde hele Midgard.
En storm nærmer seg, Celebrimbor.
Jeg kan gi deg kunnskapen ingen andre besitter.
Jeg kan låse opp dine beste evner.
Og når arbeidet vårt er fullført,
vil verden aldri mer betrakte deg bare som en lærling av Fëanor,
men for alltid ære ditt navn...
...som Ringenes herre.
Ikke bøy deg for meg.
Men jeg har sett din sanne form.
Reis deg.
Vårt arbeid begynner nå.
Hva skal jeg kalle deg?
Jeg er din partner.
Verken mer eller mindre.
En som gir gaver.
Annatar.
Gavefyrsten.
Du tilkalte meg.
Du har nye ordrer, troppsfører.
Du drar til Eregion ved daggry med fem av våre modigste alver.
Jeg...
Takk for at du revurderte det.
Det er ikke meg du bør takke.
Elrond.
Jeg er takknemlig for at du blir med i laget mitt.
Jeg er redd du misforstår, Galadriel.
Elronds oppgave er ikke å bli med ditt lag.
Men å lede det.
Hva er det? Er det fra Elrond?
Det er en slags innbydelse...
...fra Celebrimbor.
Han vil at dvergene skal komme til Eregion.
Tekst: Fredrik Lingaas
Kreativ leder Heidi Rabbevåg