TIDLIGERE
Velkommen til Mordor.
Sværger du troskab mod Adar?
Der er ingen tilbage at frygte.
Der er én. En gammel troldmand.
Sæt mit folk fri, så siger jeg, hvor han er.
Så du kan udslette ham.
Mor.
Et ildbjerg vågnede op.
Jordrystelserne spredte sig gennem jordens knogler
og ødelagde vores solskakter.
Mørkets hånd har lukket sig om Khazad-dûm.
Vi kan ikke høre bjergene længere.
Lige nu befinder hele Midgård sig på afgrundens rand.
Magtringene er vores sidste håb om at genoprette lyset.
Det er en slags invitation...
...fra fyrst Celebrimbor.
Ø-kongeriget Númenor.
Der var engang syv seersten.
Denne blev givet til min far.
Hvem melder sig til at beskytte vores dronning?
Jeg vil tjene.
-Jeg vil tjene! -Jeg vil tjene!
-Pharazôn! -Kom med mig.
Hvorfor stoppede han det ikke?
-Han er hende tro. Med rette eller... -Nej.
Nok holder din kusine sceptret, men folket følger dig.
-Med deres hjælp kunne du... -Kunne hvad?
Bruge din indflydelse.
-I sikkerhed! -Dronningen!
Nej!
Isildur!
Hvor er min søn?
Hvad er der?
Hvad ser du?
RINGENES HERRE: MAGTRINGENE
Giv mig ham.
Nej!
Du skal hjem. Hører du mig?
Du kommer med os.
Jeg beder dig, Berek.
-Kom nu. -Han lystrer dig ikke.
Han lystrer ikke nogen af os.
Vær ikke bange, firbenede.
Vi æder dig ikke... endnu.
Jeg har dig.
Nej. Ikke endnu.
Kom!
-Han slipper væk! Efter ham! -Nej! Lad ham gå.
Det er Den sorte Skov.
Intet kommer ud derfra i live.
Berek.
Min dreng.
Berek, løb!
Løb!
Som konge beskyttede han altid de Trofaste. Jeg vil savne ham.
Du taler så frit om døde konger,
men nægter at sige din egen søns navn.
Du bebrejder dig selv, men du tager fejl. Skylden tilhører en anden.
Hvad prøver du at sige?
Så du skal vide, at vores ø vil falde, og der er stadig tid...
Hvad er der?
Regerende dronning.
Kaptajn.
Hvad ser du?
Adelsmændene nordfra er her.
Fyrst Belzagar er tilsyneladende kommet for at vise sin respekt.
Man kan ikke vise, hvad man ikke har.
Lytter han til Pharazôn, eller er det omvendt?
Det sidste.
Regerende dronning?
Er det sådan, vi gengælder vores faldne?
-Det er kun starten på... -Nej!
Vent!
Fortæl.
Hvem har du mistet?
Min søn.
Din fars ejendele?
Jeg hørte dig ikke.
De dødes ejendele.
De bliver hellige nøgler til nu evigt lukkede døre.
Jeg husker, da min far døde.
Jeg så på et halvfyldt glas vin, han drak aftenen før.
Det føltes illoyalt at tømme glasset,
men han hadede at spilde god vin.
Så jeg drak den.
Hvad laver du her?
Vis mig, hvad du har bag ryggen, så siger jeg det.
Intet, fætter.
Det er tid til at vælge.
Din kjole.
Rød for Númenors fremtid eller hvid for hendes fortid?
Hvad er anledningen?
Din kroning.
Vi har sørget nok over de døde.
Det er på tide, vi bekymrer os om de levende.
Min far bar hvidt.
Det er alt, hvad jeg husker.
Dét og en ørn.
Ørne viser sig sjældent til en kroning.
Skulle én vise sig til din, ville det være et godt varsel.
Så den hvide.
Jeg hælder til den røde.
"Som solen stiger en ny monark på tronen. "
Det viser folket, at du er en ny type hersker i nye tider.
De trænger til forandring.
Den hvide. Den er mere ydmyg.
Som du vil.
Hun er som sin far. Hun ændrer sig ikke.
Hun er ramt af en lidelse og er uegnet til at regere.
Hvorfor ler du? Det passer.
Det er øllet, der taler. Det ville være klogt at dæmpe det lidt.
Drengen har nu ret.
Du kunne have regeret.
Mange i landet mener stadig, at det skulle have været dig.
Og efter Míriels krigsgalskab er mange klar til at hævde din ret.
"Mange" er næppe nok til at udskifte en dronning.
Regerende dronning.
En blind én.
Hvad, hvis nogen kunne gøre "mange" til "nok"?
Hvis nogen kunne dét, ville de så ikke sige det?
De frygter måske konsekvenserne.
Der er intet at frygte ved dette bord.
Eärien?
Jeg tænkte nok, det var dig.
Valandil.
Jeg troede, lavsmænd foretrak
den finere del af byen.
Hvad laver I i det gamle kvarter?
Vi begraver en konge.
Må Valarne passe godt på ham.
Gid jeg havde været der.
Synd, soldaterne ikke var inviteret.
Ja, især fordi der var småkårsfolk med.
Fornærmede du lige min far?
Nej, jeg fornærmede dig.
Jeg blødte med dronningen på slagmarken.
Så hende gå ind i et inferno for at redde liv.
For at redde sin brors liv.
Taler du ondt om dronningen igen, bliver du selv ramt af en lidelse.
Udtrykte jeg mig tydeligt nok?
Eller skal vi løse det på anden vis?
Tydeligt nok for i dag.
Det er vist en øl til værd.
Hvad var det, du ville sige, Eärien?
Jeg har fundet noget...
Noget hemmeligt.
Noget farligt.
Noget forbudt.
Forberedelserne er næsten afsluttet, herre.
Vi er i sikkerhed her.
Vi har et hjem.
Skal vi virkelig gå i krig igen?
Du sagde, Sauron var død. Lad os lade det forblive sådan.
Der er visse farer i denne verden, som en fader skal kende til.
Og en søn skal stole på ham.
Tro mig, min søn,
når jeg siger, at vi aldrig rigtigt er i sikkerhed,
før vi har sikret os, at Sauron ikke lever mere.
Som du vil, herre.
Gå nu.
Damrod. Bjergtrold fra Ered Mithrin.
Stenkæmpe-dræber.
Drageknogle-æder.
Velkommen.
Du har vel modtaget vores besked.
Hvor er Sauron?
Velkommen til. Tak, fordi I kom.
I behøver ikke skjule jeres kvaler.
Vi agter ikke at udnytte dem.
Vi vil blot tilbyde vores hjælp.
Som I engang gjorde med os.
Og hvilken hjælp tror I, I kan give os?
Ringe.
Én til hver af Midgårds mest magtfulde dværgkonger.
Kaldte du os hertil for at udveksle smykker?
Disse ringe vil overgå enhver magt, der nogensinde er blevet skabt
af dværg, menneske eller elver.
De bliver Magtringe.
I stand til at helbrede jeres bjerg.
Ligesom de har helbredt vores store Træ.
Elrond...
Mithril?
Mithril har vendt vores skæbne.
Det kan nok også hjælpe jer.
Måske alle Midgårds folk.
Hvis vi sørger for en jævn forsyning, er det sådan?
Mithril, til ringe. Ja.
Et gavmildt tilbud, fyrst Celebrimbor,
men du bør tale med vores konge.
Durin den Ældre har altid tøvet
med at tage imod hjælp udefra.
Men hvis vores forslag blev bragt til ham
af én af hans egne...
Min far og jeg er ikke længere på talefod.
Durin mener...
Du kan lettere overtale en ork
til at solbade end os to til at være i samme rum.
Jeg er bange for, jeg ikke kan hjælpe jer.
Vi tilkaldte jer for at hjælpe jer.
At give din far muligheden for at frelse sit rige
er måske måden at vinde hans respekt tilbage på.
Måske endda din arvelod.
Undskyld, hvem er du?
Ja, tilgiv mig. Dette er...
En ven. Af elverne.
Og dværgene. Ikke andet.
Javel. Og hvor er Elrond?
Lindons genoprettelse kræver, at han er der.
Virkelig?
Tro mig, herolden Elrond sagde, hans største bekymring var
at hjælpe sine dværgvenner.
Han taler kærligt om dig.
Mærkeligt.
Han har aldrig nævnt dig. Fyrst...
Annatar.
Elrond sagde, du var den klogeste af alle dværgene.
Talte han sandt, eller er der en anden, vi bør tale med?
Mine herrer, I har givet os meget at overveje.
Må vi få en kort stund til at diskutere det?
-Jeg er bange for, vi... -Selvfølgelig!
Tag al den tid, I har brug for.
Hvad tænkte du på? Var du ude på at skændes?
Hvem end den Annatar er,
så kender han ikke Elrond.
Hvorfor ikke?
Elrond ville aldrig tale så pænt om mig.
Er du slet ikke lettet?
Jo, men magiske ringe?
Synes du slet ikke, det lyder sært?
Det må din far afgøre.
Det bliver svært at afgøre noget, han ikke hører om.
Er det, hvad det handler om?
Det er det, ikke?
Du vil hellere lade vores bjerg rådne op
end at sige undskyld.
Du vil hellere fodre vores familie med larver end indrømme, at du...
Jeg havde ret.
Jeg er enig.
Men du har ikke ret nu.
Jeg er ligeglad med, om det er magiske øreringe.
Hvis der er et svagt håb om en løsning her,
skal vores konge vide det.
Enten siger du det til din far, eller også gør jeg.
Der er et ordsprog i Khazad-dûm:
"Det langsomme dryp deler klippeblokken i to. "
Så giv dem tid.
Tid er en luksus, vi ikke har.
Hvis nu din storkonge skulle opdage...
Hvad med storkongen?
Jeg bør ikke sige det.
Nej. Sig det. Tal klart.
Din storkonge mener ikke, at dværgene er denne magt værdige.
Faktisk har han helt forbudt at smede flere ringe.
Sandheden er, han ikke ved, jeg er her.
Nå. Hvad kommer det ham ved, hvad jeg gør i mit eget rige?
-Celebrimbor... -Nej!
Utallige liv er i fare.
Vi har ikke tid til at overbevise ham om, hvem der er værd at hjælpe.
Før eller senere opdager Gil-galad alligevel sandheden.
Måske ikke.
Hvad laver du?
Jeg lykønsker storkongen med succesen med De Tre
og fortæller ham, at jeg lukker smedjen.
Jeg lover at møde ham i Lindon snarest.
Vil du lyve for din konge?
Jeg vil give os mulighed for at arbejde.
Jeg har brugt en tidsalder på at forberede mig på det her.
Jeg har øvet mig, studeret
og mestrer nu mit håndværk.
Dette... er mit øjeblik.
Han skal ikke tage det fra mig.
Undskyld! Det er jeg ked af.
Jeg troede, du var en ork!
Det er lige meget. Det gør ikke ondt.
Selvfølgelig gør det ondt, jeg stak dig i låret!
Det kunne være værre.
-Lad mig trække den ud. -Nej, lad...
-Den skulle blive i! -Ja?
Man lader den sidde i.
-Jeg er aldrig blevet stukket! -Heller ikke jeg!
Og det gør ikke ondt?
Jo, nu gør det ondt.
Undskyld. Jeg...
Her.
Nej. Jeg gør det.
Lad mig.
Jeg hedder Estrid.
Isildur.
I er søfolk. Var I på vej mod bjergene?
De overlevende venter i vores lejr.
Også min far.
Du kommer vist for sent.
Du kender ikke min far.
Du har allerede været der, ikke?
Jeg ledte også efter nogen.
Der er kun hovspor og mudder tilbage.
Men... jeg fandt det her.
Her. Og der er en sti markeret.
"Pelargir. "
Selvfølgelig. Far er ikke rejst, han førte alle dertil.
Muligvis også dit folk.
PELARGIR - GAMMEL NÚMENÓREANSK BOSÆTTELSE
Jeg så ingen skibe i havnen.
Mist ikke håbet.
Hvem ved, hvem vi finder dernede?
Søger du også din familie?
Min forlovede.
Lad være.
-Hvad skete der? -Orker.
Jeg var på vej til Pelargir, da de angreb mig.
-De tog alt. -Kan du rejse?
Se på mig.
Vi bør fortsætte.
Vi kan i det mindste give ham noget mad.
Estrid, kom væk!
Hold fast!
Berek!
Du skulle have lyttet til pigen.
Gå! Hent hesten. Af sted!
Hjælp!
Kom ned. Kom så.
Tak.
Det er Isildur. Husker du?
Elverminder svækkes ikke.
Vildmændene er langt i overtal i denne skov.
Min hest. Jeg kan ikke forlade ham.
Gør, hvad du skal.
Jeg har mit at se til.
I Pelargir.
Hvad skal du der?
Narvi! Fortæl kongen om...
Vi gør, hvad vi kan.
Vi skal gøre, hvad vi kan.
Ja, jeg ved det.
Ved kongen, at børnene sulter?
Vær tålmodig.
Narvi, kom nu.
Sig sandheden.
Jeg taler med kongen nu.
Tal med kongen på vores vegne.
Narvi.
Deres Majestæt, fødevarehandlerne er udenfor.
De vil anmode dig om at åbne de kongelige kornlagre.
Hvor længe vil lagrene vare?
Ifølge vores udregninger... nok til tre måneder.
Send dem ind.
Javel.
Gå bare.
Celebrimbor hævder, at disse ringe kan løse vores problem.
Som dværg følte jeg, det var min pligt at informere dig om hans tilbud.
Er det alt, hvad du har at sige?
Nej.
Hvad mere?
At jeg er din søn.
Jeg er hård som dig, stædig som dig.
Ligeså stiv af stolthed.
Jeg tog fejl.
Jeg var respektløs.
Og...
Det er jeg ked af.
Du ser forfærdelig ud.
Minearbejdere har hærdede næver.
Deres slag rammer hårdt.
Vent, til dine børn vokser op.
Fader...
Denne kraft i Eregion... Jeg stoler ikke på den.
Du sagde engang,
at elvernes skæbne afgøres af hoveder klogere end vores egne.
At forsøger man at ændre den og snyde døden,
kan man forårsage en endnu større katastrofe.
Nu tænker jeg...
Hvad, hvis du havde ret?
Lærte din mor dig at gøre det her?
Hvad skete der?
Hvad tror du, der skete?
Jeg stoppede ikke Adar... Beskyttede hende ikke.
Jeg troede, hun fik det bedre.
Orkpile indeholder en ondskab, menneskekød har svært ved at glemme.
Godt at se dig, Isildur.
Kun få, der sov i ilden, er nået så langt,
udover dem, der tog Adars mærke.
Gid jeg kunne dele min lettelse med din far.
Han har ikke forladt dig.
Númenor vender tilbage.
Din familie bliver hel igen.
Disse folk er heldige, du er her.
De har brug for en helbreder.
Deres brændte på et bål.
Hvad ved du om Beleriand?
Elverbyen, ikke sandt?
Et helt elverrige.
Jeg er født der.
Nu ligger det under vand.
Efter dets fald var jeg rasende.
På Morgoth.
Men mest af alt på mig selv.
Det er en tørst, der aldrig kan slukkes, Theo.
Og i sidste ende vil den drikke dig tør.
Ja. Gå hen og få det ordnet.
Alle de år, du holdt øje med os...
...mødte du nogensinde min far?
Nej, det gjorde jeg ikke.
Heller ikke jeg.
Men én ting ved jeg: Han var ikke dig.
Og alt, hvad du var for mig, er blevet til aske nu.
Så for min skyld behøver vi aldrig at tale sammen igen.
Hent noget mere brænde.
Ja, fra bunken der.
Fra det gamle Númenor.
En slags springvand. Der kommer knap nok en dråbe ud.
Det er ikke et springvand, men en akvædukt.
Den burde føre vand ind i jeres hjem.
Mennesker kan ikke bygge den slags.
I Númenor kan vi. Du burde se det.
Hvis det er så prægtigt, hvorfor rejste du så?
Jeg hørte, der var større ting i Midgård.
Vil du have din hest tilbage?
Har du set ham?
Mød mig her. I aften ved måneopgang.
Tag et sværd med.
Brænd dig ikke.
Noget nyt om din forlovede?
Nej.
Er han halvt så stærk som dig, er jeg sikker på, han klarer sig.
Jeg er ikke så stærk, som du tror.
Det er svært ikke at bebrejde mig selv.
For hvad?
At være i live.
Når så mange andre ikke overlevede.
Jeg var ti, da jeg mistede min mor.
Jeg svømmede for langt ud.
Blev fanget i en strøm.
Hun druknede.
For at redde mit liv.
Efter min mor...
Jeg spekulerer tit på, hvordan det er for hende nu.
Nogle gange drømmer jeg om min.
Du lader til at have fundet fred.
Nej.
Sandheden er, at hvad jeg lige har fortalt dig,
ved ingen derhjemme.
Jeg sagde kun, hun druknede.
Ingen ved, det var min skyld.
Siden har jeg følt mig tvunget.
Til at gøre noget særligt.
Noget enestående.
Gøre mig fortjent til, hvad hun gjorde.
Jeg ved ikke, om man kan gøre sig fortjent til den slags.
Jeg tror, man bare må acceptere det som en gave.
Én, hun valgte at give, fordi du betød meget for hende.
Isildur.
Der er ingen kød herpå.
Ja, jeg måtte spare. Der er næsten intet tilbage i skoven.
-Fælderne er næsten altid tomme. -Det bliver værre, gør det ikke?
-Vi bliver ikke mætte. -Nej.
Det er også koldt, er det ikke?
Vi er ved at løbe tør for brænde...
Cuthbert sagde, vi skulle vælge rigtigt.
Bare det ikke regner i nat.
Virkelig koldt.
Nok om det. Vi har ikke spist i dag.
Foretrækker du, at vi bliver syge?
Forbandet koldt.
Rotterne har vist heller ikke fået meget at spise.
-Vi nærmer os. -Flyt dig.
Der er nogen.
Bare de travere, vi stjal. Jeg beroliger dem.
Deler I jeres ild?
Hvad laver du herude i mørket, knægt?
Har du mistet din mor?
Jeg er én af jer.
Jeg tjener Adar.
Det er ikke Adars mærke.
Det er bevis på, jeg har gjort mere for ham end jer.
Tror du det?
Se, hvor velnæret han er. Kommer garanteret fra Pelargir.
Vil du angribe os, knægt? Som dit folk angreb de andre?
Vi har ikke angrebet jer.
I angreb tre af vores lejre.
Hold ham!
Nej!
Det er et baghold!
Hjælp!
Isildur!
Theo!
Løgnenes dronning!
Hun bør ikke regere!
Kun en konges eller en dronnings bøn
er tilladt under denne ceremoni.
Og dog...
Númenors sorg er hellig for mig.
Jeres smerte en bøn i dette rum.
Jeg hører jeres sorg, jeres vrede.
Jeg deler den.
Vi har slået ihjel og er blevet slået ihjel.
Men tro mig... vi vil finde vores vej.
Skulle andre iblandt os føle trang til at tale...
...så spørg først jer selv,
hvem taler I for?
For dem, vi allerede har begravet?
For jeres kongerige?
Eller for jer selv?
For Isildur.
Lige inden han døde, fortalte kongen mig,
at det var heri... hun fandt råd.
Det er på grund af den her, at vores folk døde i Midgård!
Elverstenen er jeres dronning!
Stille!
Løgne.
Númenors sande hersker ville aldrig stole på et elver-artefakt.
Tag den væk, og ødelæg den.
Nej!
Palantíren er min.
Vi har brug for den.
-Elver-trolddom! -Morder!
Løgnenes dronning!
-Mørk magi! -Til dronningen.
-Stop! -Hold igen.
Míriel!
-Min dronning! -Míriel!
Red min dronning!
Míriel!
Tag min hånd.
Míriel!
Pharazôn!
Ørnen foretrækker Pharazôn!
Pharazôn!
Tekster af: Anna Jennifer Christiansen
Kreativ supervisor Toni Spring