TIDLIGERE
Jeg læste i Sadocs gamle bog.
Hårfødderne må have rejst denne vej før.
Istaren overgiver sig til mig, for gør han ikke det,
slagter jeg de halvlange, han kalder sine venner.
Nori!
Var I på vej mod bjergene?
De overlevende venter i vores lejr.
-Også min far. -Du kommer vist for sent.
-Søger du også din familie? -Min forlovede.
Er han halvt så stærk som dig, klarer han sig.
Jeg er ikke så stærk, som du tror.
Alt, hvad du var for mig, er blevet til aske nu.
Så for min skyld behøver vi aldrig at tale sammen igen.
Vil du have din hest tilbage?
-Har du set ham? -Mød mig her. I aften.
Hvad laver du herude i mørket, knægt?
Det er et baghold!
Forberedelserne er næsten afsluttet, herre.
Skal vi virkelig gå i krig igen?
Vi er aldrig rigtigt i sikkerhed,
før vi har sikret os, at Sauron ikke lever mere.
Siden jeg bærer denne ring, fornemmer jeg
glimt af den usete verden...
Vores breve til Celebrimbor har ikke fået svar.
Jeg frygter, Sauron er i Eregion.
Storkongen sender mig og få andre til Celebrimbor
for at se, om hans by er i sikkerhed.
Elrond skal ikke slutte sig til dit selskab.
Han skal lede det.
RINGENES HERRE: MAGTRINGENE
Stadig intet svar fra Celebrimbor...
Hvis vi tager Axa-broen, er Eregion knap 30 dagsmarcher væk.
Jeg stoler på, du kan anbefale en bueskytte og to sværdmænd.
Stoler du på mig?
Er det nu klogt?
Storkongen foreslår, jeg udnævner dig til førsteløjtnant.
Vil du ikke have opgaven, vælger jeg en anden.
-Ja. -"Ja" hvad?
Ja, jeg kan anbefale en bueskytte og to sværdmænd.
Hvem skal vi mere tage med, kommandant?
Et lyn?
Det var ingen jordisk kraft.
Dette er Saurons værk.
Camnir. Hvilke andre veje kan vi gå?
For at omgå den skal vi enten gå mod nord
og rejse to uger ekstra...
Eller?
Gå sydpå gennem Tyrn Gorthad-bakkerne.
Så kommer vi til Eregion meget hurtigere.
Der er ondskab i de bakker.
Ældgammelt og fyldt med had.
Sauron vil have os til at gå den vej. Vi må tage en anden.
Fjenden overvåger uden tvivl begge veje.
Dette skred gør det endnu vigtigere at nå til Celebrimbor i en fart.
Vi når ingen steder i en fart, hvis vi går i en fælde.
Vi går sydpå.
Jeg må protestere.
Din mening er blevet hørt.
Elrond.
Mening hørt, løjtnant.
Vi går sydpå.
Vi lader os ikke råde af det tingeltangel, og det skal du heller ikke.
Hvis ikke du indser det, kan du vende tilbage til Lindon nu.
-Gid jeg kunne. -Hvorfor gør du det ikke?
Fordi jeg ikke ønsker nogen i selskabet dræbt.
Heller ikke dig.
Nori!
Nori! Poppy!
Undskyld mig, du har vel ikke set et par halvlange gå denne vej?
Du har mødt geden.
Det var ikke... helt, hvad jeg ledte efter.
Der er ting, man leder efter,
og der er ting, man finder, ikke?
Hej hop! Dingeling Dingeling dile
Dingeling Hopsasa! Lille pile
Der er stjerner over bakken her.
Det er der ofte.
Mine venner og jeg søgte netop de stjerner.
Jeg havde håbet...
Undskyld mig et øjeblik...
Af sol, stjerner Måne og tåge
Regn og skyer
Grenen... selvfølgelig...
Det må det være.
Poppy!
Kom op!
-Så du ham? -Hvem?
Hvem tror du? Vores ven, den hulens fremmede.
Pyt med, hvor han er, hvor er vi?
Nori! Løb!
Jeg tror, vi slap fra dem.
Hvor kom I fra?
Os?
Hvor kom du fra?
Mit hoved.
-Jeg bor her. -Bor her hårfødder?
Hvad er en hårfod?
Det er du...
Hvem er du egentlig?
Jeg er Ingen.
Du kan ikke være "ingen."
Det er, hvad alle kalder mig.
Kalder alle dig Ingen, kalder ingen dig så nogen?
Min mor kalder mig Merimac.
Jeg hedder Poppy.
Nori.
Hvor har du vandet fra?
-Ikke så højt. -Du stjal det, ikke?
Fra brønden. Fra det store folk.
-Hvor skal du hen? -Ingen steder.
Tag os med.
Beklager, ingen fremmede i landsbyen.
Landsby? Hvilken landsby?
Ingen! Der er ingen landsby.
Hør her, Ingen.
Vi kommer med,
eller jeg melder dig på stedet, din vandtyv.
I skal til at møde Gunden, vores landsbyleder.
Og hvis I vil accepteres, er der fire regler.
Ét, se hende aldrig i øjnene.
B, hold altid tre skridts afstand.
Fire, uanset hvad, kald hende aldrig nogensinde "Gunden."
-Forstået. -Forstået.
Var det tre eller fire regler?
Jeg hørte ikke efter.
Gå bare. Hav det sjovt.
Kom nu. Der.
Fordi solen har skinnet på den.
Se der.
Dejligt friske, lige til at skrælle.
-En stor hat som min! -Som fars!
Hårfødder, der bor i huller?
-Det er unaturligt. -Vi er ikke hårfødder.
Vi er storer.
Storer?
Hvorfor tog du dem med hertil? Du er altså for dum.
De manglede et skjul.
Med halvdelen af ørkenens djævle på jagt efter dem?
Satte vi din hjerne i en grib, ville den flyve baglæns.
Vær sød ved ham.
Skal du være fræk?
Det var fjerde regel.
Giv mig en god grund til ikke at lade jer æde
af de gaudrimer, der jager jer.
Tal for jeres sag.
Jeg har krydset floder, bjerge
og ørkener, så min ven kunne finde sin skæbne,
som verden og du selv sandsynligvis afhænger af.
Jeg sagde en god grund.
Hvem er denne ven i det hele taget?
-Han er en kæmpe. -Kæmpe?
-Som en elver? -Større.
Så en kæmpe stor-elver.
Han er ingen elver.
Han er en troldmand.
Den eneste troldmand i vores verden
er den mørke troldmand.
Og den sidste ven, vi behøver, er én af hans.
Bind dem.
Hvad? Nej.
Slip hende. Hvilken mørk troldmand?
Istaren er allerede meget stærkere, end vi havde forventet.
Han skabte en sandstorm, som dræbte to af mine mænd.
Han er på vej mod nord nu.
Mod... eremitten.
Og hvad med de halvlange?
Vi er ved at gennemsøge ørkenen. De kan ikke undslippe os længe.
Det sørger jeg for.
Du er enten meget tåbelig, gaudrim,
eller meget modig.
Tænk du på hårfødderne.
Istaren tager jeg mig selv af.
Luk ham ud igen.
Du burde ikke vågne.
Spis jord. Grav dybt.
Drik vand.
Fald i søvn.
Hvem er du?
Det er længe siden, jeg blev kaldt noget,
men tilbage i Vidjeslyng kaldte folk mig Bombadil.
Tom Bombadil.
I Vesten synker solen ned Snart må I famle jer frem
Vær nu ikke genert, Gyldenbær.
Når nattens skygger falder på Da åbnes døren på klem
Jeg har vasket din kåbe så ren som muligt.
Vask dine hænder og ansigt,
og kom med hen til bålet.
Er... Er der nogen derude sammen med dig?
Jeg syntes, jeg hørte en kvinde synge.
En kvinde? Hvilken kvinde?
Er her ingen andre?
Du er her.
Eller det tror jeg. Er du?
Ja?
Hvad var det, du håbede på at finde under de stjerner?
I hvert fald ikke gamle Tom.
Mine venner.
Stjerner er utilregnelige.
Uerfarne, det er, hvad de er.
Ét år er det mørkt.
Det næste ser man op,
og der er et hav af små øjne, der kigger ned på én.
De tror, de ved alt, men de er uerfarne.
Stadig uerfarne.
Hvad er du?
Kan du ikke mit navn endnu? Det er det eneste svar.
Sig mig, hvem er du,
selv alene og navnløs?
Men du er ung, og jeg er gammel.
Ældst, det er, hvad jeg er.
Hvad mener du, "Ældst"?
Ældst.
Lyt til mig, min ven,
Tom fandtes før floden og træerne.
Tom husker den første regndråbe og det første agern.
Han kendte mørket under stjernerne, da det var frit for frygt.
Egnen her var engang grøn. Nu er det lutter sand.
Jeg måtte komme og se efter for at tro på det.
Selv fuglenes sang er ny.
Selv dit træ derude. Gamle Fyr.
Jeg troede, det...
Han... måske kunne låne mig en gren.
Du skulle have spurgt ham.
Rolig, Iarwain.
Jeg ved det.
Denne... magi. Kan du lære mig den?
Hvad er der at lære herude?
Du kan styre træerne, vinden og ilden.
Du styrer dem, som om de tilhørte dig.
Hver en ting tilhører sig selv.
Ligesom du tilhører dig selv.
Kan du så lære mig, hvordan man bruger en stav?
En troldmands stav er som et navn.
Man kan bruge den, så snart man er værdig.
I dag har du bevist, du ikke er det. Endnu.
Vi opdager snart, om du kan blive det.
Jeg skulle ikke finde en stav under stjernerne.
Jeg skulle finde dig. Ikke sandt?
Hvad er der?
Vi er ikke alene.
Hvem er de?
Hvorfor jager de mig og mine venner?
Du er ikke den første istar, der spiser honning hos mig.
For nogle år tilbage var der en anden.
Den mørke troldmand.
Hvad blev der af ham?
Han forsøgte engang at styre magien, som dig.
Nu styrer han det meste af Rhûn.
Men han kan ikke få nok.
Tror du, hans ondskab vil sprede sig?
Ikke uden en allieret, der er meget stærkere end ham selv.
Sauron.
Hvis de to flammer bliver til én,
vil det ikke holde op med at brænde, før hele Midgård blot er aske.
Kan du stoppe det?
Tom er vandrer, ikke kriger.
Store gerninger skal udføres af de rette hænder.
Og jeg samler liljer, mens de vokser.
Du mener...
Mine hænder.
Er det min opgave at stoppe ilden?
Min opgave at gå imod Sauron?
Din opgave... er at gå imod dem begge.
Jeg venter på dig.
Hvad er det her sted?
Tyrn Gorthad.
Dyssehøjene for menneskene.
I gamle dage var det her, de lagde fyrster og konger til hvile.
Jeg fornemmer ingen hvile her.
Selv træerne virker urolige.
Frygt ej.
De døde er harmløse.
Stands ikke.
Det isner i hånd, hjerte og ben
Og iskoldt sover man under sten
Jeg troede, jeg hørte...
Hørte?
Hvad hørte du?
Det lød som en sang.
Mindet om en sang.
Galadriel.
De rustninger er fra Lindon.
Kongen sender en advarsel til Celebrimbor.
Denne her?
Vi må væk fra herfra.
-Daemor! -Hold fast i mig.
Giv ikke slip!
Det isner i hånd, hjerte og ben
Og iskoldt sover man under sten
Evig søvn på sengen så hård
Til Solen dør ud, og Månen forgår
I den mørke vind skal stjernerne dø
Forbered jer.
Hvad er de?
Dyssegæster.
Angrib!
Stop dine pile!
Vores våben gør dem intet.
Hold fast. Kom med mig.
Hvor skal du hen?
-Hjælp mig. -Hvad?
Hurtigt!
Løjtnant!
Tag den.
Hvordan?
Ifølge legenden
kan kun klingerne, de er begravet med, bringe dem hvile.
Men de har været begravet i over tusind år.
Noget har åbenbart vækket dem.
Nej.
Nogen.
Som vækker ondskab.
Overalt i Midgård.
Theo!
-Theo! -Theo!
Theo!
-Theo! -Theo!
De efterlod deres våben.
For en vildmand er et øksehoved mere værd end guld.
Sært, de ikke tog det med sig.
Kom, alle sammen, vi går.
Denne vej, kom så.
Pin ikke dig selv.
Theo har overlevet værre.
Han skal nok klare det.
Theo!
Du der. Denne vej.
Lad os plyndre deres lejre.
Vi ville starte en krig.
Vi er allerede i krig, søfolk.
Dét, jeg så, var ikke dødelige menneskers værk.
De er dyr, ikke mennesker. De ville æde menneskekød, om nødvendigt.
Hvert minut, vi spilder, er Theo derude.
Vi må lede videre.
Vi kunne søge i Østmarksdalen. Jeg har hørt, vildmændene har lejr der.
God idé.
Søg hellere nordpå.
Hvorfor nordpå?
Jeg har søgt efter mine kære heromkring i ugevis.
Den del af skoven er gammel.
Der er vildmænd, og det der er værre.
Måske har du ret.
Arondir.
Lad os ikke spilde dagslyset. Saml vand og proviant.
Lad os komme af sted.
Sådan.
Du glemte et sted.
Tak.
I mangler nok aldrig vand på din ø.
Nej. I Númenor har vi vand i de fleste hjem.
Det ville jeg gerne se.
Det ville din forlovede også.
Vi bør fortsætte.
Om lidt.
Du sagde, du tilbragte tid med vildmændene, Estrid.
Hvor længe?
Jeg var ikke iblandt dem, jeg gemte mig.
-Gjorde de dig ondt? -Arondir, hvad...
Jeg spørger, fordi der er et sår på din hals.
Det ser nyt ud.
Nej, det var min skyld. Jeg... faldt i søvn nær ilden.
Skulle have slukket den, men frøs.
Det var dumt.
Vi dummer os alle indimellem.
Især når vi mister håbet.
Estrid, hvad er det?
Selvafbrænding.
Sådan skjuler vildmændene Adars mærke.
Vi ville have fanget hende, men hun kom ind med dig.
Er hun vildmand?
Hun er én af dem.
Hun vil føre os hen til de andre.
Hvad var din plan?
Stikke mig ned? Tage min hest?
Var det dét? Ikke?
Så så du, jeg var númenóreaner og fik en bedre idé, ikke?
Du udnyttede mig.
Er du overhovedet forlovet?
-Skulle jeg hellere dø i Mordor? -Tja.
Lad mig tænke.
Hvad er der?
Rør jer ikke.
Kom hurtigt.
Theo blev ikke taget af mennesker.
Se.
Velfodret er vågen.
Hjælp!
Hvad er der derude?
Det ved jeg ikke. Men hvad end de er, er de store.
Forsigtig.
Jeg ville bedre kunne balancere med hænderne fri.
Og bedre kunne flygte.
Ingen ville kunne flygte i det her.
Kom nu, lås dem op.
Det er lige meget.
Rør dig ikke.
Det er lige meget, sagde jeg.
Giv mig hånden.
Hjælp!
Løft mig op.
Jeg ryger ned.
Hvad var det?
Der findes navnløse ting på verdens dybe steder.
Denne her...
...vil vi kalde "middag."
Jeg har talt med landsbyens ældre.
De smider jer ud ved solopgang. Beklager, storer kommer først.
Sandheden er, at havde han været i dit sted...
...ville Sadoc nok have gjort det samme.
Sadoc?
Vores stifinder. Han hed Sadoc Graver.
Hed jeres leder Sadoc Graver?
Lad mig sige det, som det er, jeg tror ikke på jer.
Jeg viser jer kun det her for at være sikker.
Sikker på hvad?
Det siges, at der i oldtiden var en stor.
Han var ikke som resten af os.
Han drømte om et sted med utallige bække
og bakker så bløde, at en familie kunne grave et hul
og bo i det på under en måned.
Han kaldte det "Sûzat."
Han rejste ud med en gruppe følgere for at finde det.
Han lovede, at han ville
sende nogen tilbage for at hente os andre.
Men vi hørte aldrig fra Rorimas Graver igen.
Poppys vandresang.
Hårfødderne har været her før.
Jeres hjem... dér, hvor I kommer fra,
ser det sådan ud?
Er I vendt tilbage hertil for at føre os alle til Sûzat?
Jeg tror...
...aldrig, Rorimas fandt Sûzat.
Og efter en tid...
...blev vi bare ved med at vandre.
Vi har ikke noget hjem.
De har set ryttere. Store folk. De kommer denne vej.
Hvad skylder vi æren...
Hårfødderne, hvor er de?
De eneste halvlange, vi kender til i ørkenen, er storer.
Ved I, hvorfor vi bærer masker?
Trods den mørke troldmand, og når vi kommer med ham,
vil I selv finde ud af det.
Jeg ved, du tror, denne ring bedrager mig.
Men jeg tror, den vejleder mig,
og at vores eneste mulighed for at sejre er at følge den.
Er der et punkt, hvor sejrens pris bliver for høj?
Jeg har endnu ikke nået det.
Og det skræmmer dig ikke?
Lidelsen i en verden styret af Sauron
skræmmer mig mere.
Jeg har altid fornemmet det. Men med denne ring kan jeg se det.
Alt, hvad vi står til at miste, hvis vi ikke lykkes.
Min far forudså, at en dag
ville Celebrimbors liv afhænge af mig.
Jeg vælger den vej, der bedst lader mig beskytte det.
Beskytte dét, der er mest skrøbeligt
og kostbart, er en opgave, der er tildelt alle elvere.
Og den er endnu ikke fuldført.
Jeg kan forsikre dig om, at der vil komme flere lidelser.
Galadriel?
Lov mig, Elrond,
at du sætter kampen mod Sauron over alt andet.
Selv mit liv.
Jeg lover intet, som den ring anmoder om.
Men jeg sværger...
Kampen mod Sauron kommer først.
Selv før dig.
Undskyld, kommandant, vi hørte trommer.
Nøglen til håndjernene?
Du skal åbenbart selv vælge, om du vil bruge dem.
Det er jeg ked af.
Det er jeg også.
Nej. Isildur...
Tilgivelse kommer ikke til dem som mig.
De ender med at forvise mig, det ved du.
Det sker ikke.
Det tillader jeg ikke.
Læg sværdet fra dig.
Estrid, læg sværdet!
Estrid!
Stop!
Jeg er Arondir af Grønneskov.
Har du nogensinde ført økse mod levende træ?
Det har jeg desværre, men...
Lyt til mig!
Den fælder ikke træer.
Hvad fælder den?
Orker.
Tilbage.
Der var en...
...en hær af dem.
De ødelagde og myrdede på deres vej.
Vi så, hvad de gjorde.
Er det derfor, I er her? Derfor, I er så vrede?
Den spildte saft og brændende gren tilkaldte os.
Men... vi kom for sent.
En hær? Hvor længe siden var det?
Vinterflor plejede mange af de træer fra frø og spire.
Bed hende ikke tale mere om det.
De er ligesom dem!
Rykker rødder op, knækker grene og splitter stammer!
Vi bør søge...
...jeres tilgivelse...
...for den skade...
...vi har gjort.
Tilgivelse tager en tidsalder.
Regnen skyller jordens lange hukommelse ren.
Ny bark dækker gamle ar.
Og i al den tid lover jeg,
vi vil sørge for, at træerne i denne skov får fred.
Tror du, de ved, hvad fred er?
Det er, hvad der kommer efter nattens storme,
når daggryet tier, og fuglene vågner.
Vi har plejet denne skov,
fra før bjergene rejste sig og delte den.
Da den eneste lyd kom fra lyset på mosset...
Theo?
Og bladenes åndedrag.
Ja. Vi kender til fred.
Estrid? Det er mig.
Estrid? Estrid.
Hagen?
-Jeg troede... -Også jeg.
Tænk, at du er her. Se dig lige.
Tak, fordi du kom.
Jeg afgav et løfte.
Tak, fordi du holdt det.
Nu må jeg holde ét til.
Orkerne flytter sig. Jeg må følge deres spor.
Måske kan jeg gå imod Adar igen.
Kom med mig, hvis du vil.
Jeg har selv løfter at holde.
Så mae glenno, Pelargirs fyrste.
SYDEN
Orkforræderi.
Det spor.
Det fører vel til...
Eregion, herre.
Vi kom for at finde Sauron. Og i stedet finder vi Adar?
Kan de være i ledtog med hinanden?
Måske i krig.
En legion af orker er kommet til elverlandet.
Vi er alle i krig.
Storkongen må høre det her, før vores hær sejler til Mordor.
Derovre!
Vent!
Det er vores middag, der stikker af!
Kom!
Tilbage i køen!
Hvem der? Søg videre.
De er tæt på. Søg videre.
Hvem der? Hvad var det?
Det kom herovrefra.
Jeg lugter en elver.
Utroligt.
Vend hver en sten. Af sted!
Tag til Lindon. Jeg distraherer dem så længe som muligt.
Søg videre.
Tag den.
Tag den, Elrond.
Derovre.
Hvor er resten?
Jeg er alene.
Skær hendes højre tommelfinger af.
Sig, hvor de andre er, så beholder du den venstre.
Hun ofrede sig for at redde os.
Du tager fejl, Camnir.
Hun ville ikke redde os.
Hvad?
Hun ville redde ringen.
Skynd dig.
Dette er elverland.
Vend tilbage til skyggen.
En stjerne skinner, når vi mødes...
Lady Galadriel.
Lad sangen begynde
Hver synger især
Om sol og om stjerner
Det regnvåde vejr
Om duggen på fjeren
Og lyset på blad
Om blæsten blandt bakker
Om klokken så glad
Så smækker som den slanke pil
Er flodens fagre datter
Som bækken klar er hendes smil
Og hendes rene latter
Ak, vårens tid og sommertid
Og vår det bliver atter
Ak, blæstens leg med bølgen blid
Flodkvindens fagre datter
Gamle Tom Bombadil
Er en tosset kule
Lyseblå hans frakke er
Og hans støvler gule
Som bækken klar er hendes smil
Og hendes rene latter
Gamle Tom Bombadil
Og flodkvindens fagre datter
Så smækker som den slanke pil
Er flodens fagre datter
Som bækken klar er hendes smil
Flodkvindens fagre datter
Ak, vårens tid og sommertid
Og vår det bliver atter
Ak, blæstens leg med bølgen blid Flodkvindens fagre datter
Tekster af: Anna Jennifer Christiansen
Kreativ supervisor Toni Spring