AIEMMIN TAPAHTUNUTTA
Selailin Sadocin vanhaa kirjaa.
Karvajalat tulivat tätä kautta kauan sitten.
Istar antautuu minulle, sillä muuten -
teurastan hänen ystävikseen kutsumansa puolituiset.
Nori!
Olitko matkalla harjanteelle?
Eloonjääneet odottavat leiripaikalla.
-Isäni mukaan lukien. -He ehtivät ehkä jo lähteä.
-Etsitkö sinäkin sukulaista? -Kihlattuani.
Hän selviää varmasti, jos on yhtä vahva kuin sinä.
En ole niin vahva kuin luulet.
Mitä ikinä olitkin minulle, se on nyt tuhkana.
Minun puolestani meillä ei ole enää mitään puhuttavaa.
Haluatko hevosesi takaisin?
-Missä se on? -Tavataan täällä yöllä.
Mitä sinä täällä pimeässä teet, poika?
Tämä on ansa!
Valmistelut on lähes hoidettu, suuri isä.
Onko pakko taas sotia?
Emme ole koskaan aidosti turvassa -
ennen kuin varmistamme, ettei Sauronia enää ole.
Laitettuani sormuksen sormeeni olen aistinut -
vilauksia varjomaailmasta.
Celebrimbor ei ole vastannut kirjeisiimme.
Pelkään Sauronin olevan Eregionissa.
Korkea kuningas suostui lähettämään seurueeni -
varmistamaan kaupungin turvallisuuden.
Elrondin ei ole määrä liittyä joukkoonne,
vaan johtaa sitä.
TARU SORMUSTEN HERRASTA MAHTISORMUKSET
Celebrimbor ei ole vastannut.
Axan sillan kautta Eregioniin on alle 75 peninkulmaa.
Tarvitsemme jousimiehen ja kaksi miekkamiestä. Osaat kai suositella?
Minäkö?
Onko se varmasti viisasta?
Kuninkaan kehotuksesta tein sinusta varapäällikköni.
Jollei tehtävä kelpaa, valitsen toisen.
-Kyllä. -Mitä "kyllä"?
Kyllä, voin suositella jousimiestä ja miekkamiehiä.
Keitä muita otamme mukaan, komentaja?
Salamako?
Tätä ei tehnyt maallinen voima,
vaan Sauron.
Mitä muita reittejä meillä on, Camnir?
Kiertääksemme on joko käännyttävä pohjoiseen,
mikä vie kaksi viikkoa...
Tai?
Menemme etelään Tyrn Gorthadin kukkuloiden kautta.
Se on nopeampi reitti Eregioniin.
Kukkuloilla asuu pahuus.
Muinainen ja täynnä pahansuopuutta.
Sauron haluaa meidän menevän sinne. Etsitään toinen reitti.
Vihollinen vahtinee kumpaakin tietä.
Romahduksen takia Celebrimbor on tavoitettava mahdollisimman pian.
Emme pääse mihinkään pian, jos jäämme ansaan.
Menemme etelään.
Olen eri mieltä.
Mielipiteesi on kuultu.
Elrond.
Kuultu, varapäällikkö.
Menemme etelään.
Tämä joukko ei ota neuvoja tuolta helyltä, etkä sinä liioin.
Jos ehdot eivät kelpaa, lähde ja palaa Lindoniin.
-Mieli tekisi. -Mikset sitten tee niin?
Koska en halua kenenkään teistä kuolevan.
Myöskään sinun.
Nori!
Nori! Unikko!
Anteeksi, onko täälläpäin liikkunut kaksi puolituista?
Löysit siis vuohen.
En ollut etsimässä sitä.
On eri asia, mitä etsii -
ja mitä löytää.
Hei nöpö iloinen Ding ja dong ja trallallaa
Ympärillä vanhan pajun Mehiläiset ahertaa
Kukkulasi yllä on tähtiä.
Useimpien yllä on.
Etsimme ystävieni kanssa juuri näitä.
Toivoin, että...
Anteeksi, hetki vain...
Aurinko, tähdet Kuu ja usva
Sade ja sää pilvinen
Oksa. Tietenkin.
Se sen täytyy olla.
Unikko!
Nouse ylös!
-Näetkö häntä? -Ketä?
Ketä luulisit? Ystäväämme, sitä pahuksen muukalaista.
Viis hänestä. Missä me olemme?
Nori! Juokse!
Taisimme eksyttää heidät.
Mistä te tulitte?
Mekö?
Mistä itse tulit?
Voi päätäni.
-Asun täällä. -Karvajalkoja täällä?
Mikä on karvajalka?
Sinähän olet...
Kuka oikein olet?
Ei-kukaan.
Et voi olla ei kukaan.
Siksi minua kutsutaan.
Kai olet joku jollekin, etkä kaikille Ei-kukaan?
Äitini kutsuu minua Merimaciksi.
Minä olen Unikko.
Nori.
Mistä vesi on kotoisin?
-Olkaa hiljempaa. -Varastit sen.
Ison väen kaivosta.
-Minne menet? -En minnekään.
Tulemme mukaan.
Ulkopuolisia ei päästetä kylään.
Mihin kylään?
Ei mihinkään! Ei ole mitään kylää.
Kuulehan, Ei-kukaan.
Joko tulemme mukaan -
tai ilmiannan sinut nyt, senkin vesivaras.
Tapaatte pian kyläpäällikkömme Gundin.
Jos haluatte päästä sisään, muistakaa neljä sääntöä.
Yksi, älkää katsoko häntä silmiin.
B, seiskää aina kolmen askeleen päässä.
Neljänneksi, älkää ikinä kutsuko häntä "Gundiksi".
-Selvä. -Selvä.
Oliko sääntöjä kolme vai neljä?
En juuri kuunnellut.
Menkäähän nyt pitämään hauskaa.
Tule. Täällä.
Siihen on paistanut aurinko.
Tuolla.
Tuore erä valmiina kuorittavaksi.
-Iso hattu, kuten minulla! -Kuten isällä!
Koloissa asuvia karvajalkoja?
-Luonnotonta. -Emme ole karvajalkoja.
Olemme väkeviä.
Väkeviä?
Miksi oikein toit heidät tänne? Typerästi tehty.
Heidän piti piiloutua.
Puolet autiomaan paholaisista etsii heitä.
Jos korppikotkalla olisi aivosi, se lentäisi takaperin.
Puhu kohteliaammin.
Soitatko minulle suutasi?
Se oli neljäs sääntö.
Sanokaa yksikin hyvä syy, miksen syöttäisi teitä -
perässänne oleville gaudrimille.
Kertokaa perustelunne.
Olen kulkenut yli jokien, vuorten ja autiomaiden -
auttaakseni ystävääni löytämään kohtalonsa,
josta saattaa riippua maailman kohtalo, myös teidän...
Pyysin hyvää syytä.
Kuka se ystävänne on?
Hän on jättiläinen.
-Niin kuin haltia, vai? -Isompi.
Oikea jättihaltia.
Ei hän ole haltia.
Hän on velho.
Ainoa velho näillä main -
on Musta velho,
ja hänen ystäviään emme kaipaa.
Sitokaa heidät.
Mitä? Ei.
Päästä hänet. Mikä Musta velho?
Istar on jo nyt mahtavampi kuin odotimme.
Hän taikoi hiekkamyrskyn, joka tappoi kaksi miestäni.
Hän suuntaa nyt pohjoiseen.
Erakon suuntaan.
Entä puolituiset?
Haravoimme autiomaata paraikaa. Löydämme heidät pian.
Vannon henkeni kautta.
Olet joko hyvin typerä, gaudrim,
tai hyvin rohkea.
Keskity sinä karvajalkoihin.
Minä hoidan istarin itse.
Päästä hänet taas ulos.
Et saisi olla hereillä.
Syö maata. Kaiva syvään.
Juo vettä.
Vaivu uneen hyvään.
Kuka olet?
Minulla ei ole aikoihin ollut nimeä,
mutta Halavaisen rannoilla minua sanottiin Bombadiliksi.
Tom Bombadiliksi.
Länteen painuu aurinko Ja hämy yllättää
Älä nyt kainostele, Kultamarja.
Vaan kun varjot tummentuvat Ovi auki jää
Tein voitavani likaiselle viitallesi.
Pese kätesi ja kasvosi -
ja tule nuotion äärelle.
Onko kanssasi joku?
Olin kuulevinani naisen laulavan.
Naisen? Minkä naisen?
Eikö kanssasi ole ketään?
Sinä olet.
Luulisin ainakin. Oletko?
Olen.
Mitä oikein toivoit löytäväsi niiden tähtiesi alta?
Et ainakaan vanhaa Tomia.
Toivoin löytäväni ystäväni.
Tähdet eivät paljoa tiedä.
Ne ovat uusia tulokkaita.
Ensin on pimeää.
Sitten kun katsoo ylös,
kokonainen meri silmiä katsoo alaspäin, tarkkailee.
Ne luulevat tietävänsä kaiken, mutta ovat tulokkaita.
Yhä pelkkiä tulokkaita.
Mikä olet?
Etkö vielä tiedä nimeäni? Se oli ainut vastaus.
Kerro sinä, kuka olet,
yksin, sinä, vailla nimeä?
Mutta sinä olet nuori ja minä olen vanha.
Vanhin, minä olen vanhin.
Miten niin "vanhin"?
Vanhin.
Usko pois, ystäväni,
Tom oli täällä ennen jokea ja ennen puita.
Tom muistaa ensimmäisen sadepisaran ja ensimmäisen tammenterhon.
Hän tunsi tähtitaivaan pimeyden kun se vielä oli vailla pelkoa.
Koko tämä paikka oli vehreä. Nyt se on pelkkää hiekkaa.
Se oli pakko päästä näkemään omin silmin.
Linnunlaulukin on muuttunut.
Jopa tuo sinun puusi. Vanha Rautarunko.
Ajattelin, että se...
Että hän voisi antaa minulle oksan.
Olisit pyytänyt.
Rauhoitu, Iarwain.
Tiedän.
Voitko opettaa minulle tuota taikuutta?
Opettaa? Mitä oppimista täällä on?
Hallitset puita, tuulta ja tulta.
On kuin valta kuuluisi sinulle.
Kaikki kuuluu itselleen.
Kuten sinä kuulut itsellesi.
Voitko sitten opettaa, miten sauvaa käytetään?
Velhon sauva on kuin nimi.
Olet jo valmis käyttämään sitä, jos osoitat olevasi sen arvoinen.
Osoitit tänään, ettet ole. Vielä.
Pian saamme tietää, voiko sinusta tulla sen arvoinen.
Minun ei ollut määrä löytää sauvaa.
Minun oli määrä löytää sinut, eikö niin?
Mitä nyt?
Täällä on muitakin.
Keitä he ovat?
Miksi he jahtaavat minua ja ystäviäni?
Et ole ensimmäinen istar, joka on syönyt hunajaani.
Vuosia sitten oli eräs toinen.
Musta velho.
Mitä tapahtui?
Hän yritti hallita taikuutta, kuten sinä.
Nyt hän hallitsee lähes koko Rhûnia.
Mutta janoaa yhä lisää.
Uskotko hänen pahuutensa leviävän?
Hän tarvitsee itseään paljon voimakkaamman liittolaisen.
Sauronin.
Jos ne liekit yhdistyvät,
tuli palaa, kunnes koko Keski-Maa on tuhkana.
Voitko estää sen?
Vanha Tom on vaeltaja, ei soturi.
Suuret teot kuuluvat niille, joiden käsiin ne on annettu.
Minä kerään liljoja, kun ne vielä kasvavat.
Tarkoitatko...
minun käsiäni?
Minunko tehtäväni on pysäyttää tuli?
Onko tehtäväni kohdata Sauron?
Tehtäväsi on kohdata heidät molemmat.
Odotan sinua.
Mikä tämä paikka on?
Tyrn Gorthad.
Ihmisille Hautakerot.
Tänne he muinoin laskivat lepoon ruhtinaansa ja kuninkaansa.
Minulla on levoton olo täällä.
Puutkin tuntuvat hermostuneilta.
Ei hätää.
Kuolleet ihmiset eivät meitä uhkaa.
Jatketaan matkaa.
Tyly kylmyys hyytäköön sydäntä, kättä
Vilu olkoon haudassa kiven alla
Hetken aikaa luulin kuulleeni...
Kuulleesi?
Mitä kuulit?
Se muistutti laulua.
Tai muistoa laulusta.
Galadriel.
Haarniska on Lindonista.
Kuningas lähetti varoitusviestin Celebrimborille.
Tämän viestinkö?
Meidän on lähdettävä täältä.
-Daemor! -Pidä kiinni.
Älä päästä irti!
Tyly kylmyys hyytäköön sydäntä, kättä
Vilu olkoon haudassa kiven alla
Jääkööt kivivuoteelle enää heräämättä
Kunnes kuun ja päivän valo sammuu kaikkialla
Tuuli musta tähdille koituu kuolemaksi
Olkaa valmiina.
Mitä ne ovat?
Haudanhaamuja.
Hyökkäykseen!
Nuolet seis!
Aseemme eivät tehoa niihin.
Pidä kiinni. Tule mukaani.
Minne menet?
-Avataan tämä. -Mitä?
Äkkiä nyt!
Varapäällikkö!
Ota se.
Miten?
Tarujen mukaan -
olentoihin tehoavat vain niiden mukana haudatut aseet.
Nämä ihmiset ovat olleet haudattuina yli vuosituhannen.
Jokin on selvästi herättänyt ne.
Ei.
Vaan joku.
Heräävä pahuus.
Kaikkialla Keski-Maassa.
Theo!
He jättivät kaikki aseensa.
Raakalaiselle kirveenterä on kultaakin kalliimpi.
Outoa, että he jättivät ne.
Tulkaa. Jatketaan matkaa.
Tännepäin.
Älä piinaa itseäsi.
Theo on selvinnyt pahemmastakin.
Hän selviää myös tästä.
Theo!
Te siellä. Tännepäin.
Hyökätään heidän leireihinsä.
Se merkitsisi sotaa.
Olemme jo sodassa, meren mies.
En usko, että näkemäni oli kuolevaisten ihmisten tekosia.
He ovat elukoita eivätkä ihmisiä. He syövät vaikka ihmislihaa.
Theo on yhä tuolla, kun haaskaamme aikaa.
Jatketaan etsimistä.
Tutkitaan Itäpellon notko. Raakalaisilla on kuulemma leiri siellä.
Hyvä ajatus.
Parempi etsiä pohjoisesta.
Miksi?
Olen etsinyt näiltä mailta läheisiäni viikkokaudet.
Se osa metsästä on vanha.
Siellä on varmasti raakalaisia ja pahempaakin.
Saatat olla oikeassa.
Arondir.
Hyödynnetään päivänvalo. Ottakaa vettä ja tarvikkeita.
Lähdetään.
Kas noin.
Yksi kohta unohtui.
Kiitos.
Saareltanne ei kai vettä puutu.
Númenorissa useimmissa kodeissa on vettä.
Sen haluaisin nähdä.
Niin varmaan kihlattusikin.
Jatketaan matkaa.
Kohta.
Sanoit olleesi raakalaisten parissa, Estrid.
Kauanko?
En ollut heidän kanssaan. Minä piileksin.
-Satuttivatko he sinua? -Mitä sinä...
Huomasin haavan kaulassasi.
Näyttää tuoreelta.
Ei, se oli omaa syytäni. Nukahdin nuotion ääreen.
Olisi pitänyt sammuttaa se.
Olin typerä.
Teemme kaikki joskus typeryyksiä.
Varsinkin epätoivon hetkinä.
Mikä tuo on, Estrid?
Itse poltettu palovamma.
Raakalaiset peittävät siten Adarin merkin.
Ilman sinua olisimme huomanneet sen portilla.
Onko hän siis raakalainen?
Hän on yksi heistä.
Ja hän johdattaa meidät muiden luo.
Mitä aioit tehdä?
Puukottaa minua ja viedä hevoseni?
Siitäkö oli kyse? Ei.
Kun huomasit, että olen númenorilainen, keksit paremman idean.
Käytit minua hyväksi.
Tuskin sinulla kihlattua on.
-Haluatko, että kuolen Mordorissa? -En tiedä.
Minun pitää miettiä.
Mitä nyt?
Älä liiku.
Tule nopeasti.
Ihmiset eivät vieneet Theoa.
Katsokaa.
Hyvinsyönyt heräsi.
Apua!
Mitä tuolla on?
En tiedä vielä, mutta isoja ne ainakin ovat.
Astukaa varoen.
Kädet vapaina olisi helpompi tasapainoilla.
Ja paeta.
Ei tämän kanssa voi paeta.
Avaa kahleeni.
Ei hätää.
Pysy aloillasi.
Sanoin, että ei hätää.
Anna kätesi.
Apua!
Nosta minut.
Minä uppoan.
Mikä tuo oli?
Maan syvyyksissä asuu nimettömiä olentoja.
Tätä -
kutsumme "päivälliseksi".
Keskustelin kylänvanhinten kanssa.
Teidät häädetään aamunkoitteessa. Väkevät ovat etusijalla.
Totta puhuen sinun sijassasi -
Sadoc olisi varmaan tehnyt samoin.
Sadoc?
Suunnistajamme. Hänen nimensä oli Sadoc Onkaloinen.
Johtajanne nimi oli siis Sadoc Onkaloinen?
Jos rehellisiä ollaan, en usko teitä.
Näytän tämän vain ollakseni varma.
Varma mistä?
Kerrotaan, että muinaisina aikoina oli muuan väkevä,
joka ei ollut kuin me muut.
Hän näki kerran unta paikasta, jossa oli loputtomia kylmiä virtoja -
ja niin pehmeitä kukkuloita, että perhe saattoi kaivaa niihin kolon -
ja muuttaa sinne kuukaudessa.
Hän kutsui sitä "Sûzaksi".
Hän lähti etsimään sitä karavaanin kanssa.
Hän lupasi sen löydettyään -
lähettää jonkun hakemaan meidät muut.
Sen koommin kukaan ei kuitenkaan ole kuullut Rorimas Onkaloisesta.
Unikon vaelluslaulu.
Karvajalat ovat olleet täällä.
Näyttääkö teidän kotinne -
tällaiselta?
Oletteko tulleet johdattamaan meidät Sûzaan?
Luulen,
että Rorimas ei koskaan löytänyt Sûzaa.
Jonkin ajan päästä -
me vain jatkoimme vaeltelua.
Meillä ei ole kotia.
Ratsastajia havaittu. Isoa väkeä. He tulevat tännepäin.
Mikä suo tämän kunnian...
Missä karvajalat ovat?
Tässä autiomaassa ei asu muita puolituisia kuin väkeviä.
Tiedätkö, miksi meillä on naamiot?
Jos uhmaatte Mustaa velhoa, palaamme hänen kanssaan,
ja saatte nähdä itse.
Tiedän, että luulet sormuksen harhauttavan minua.
Uskon kuitenkin sen johdattavan minua,
ja että onnistumme vain seuraamalla sitä.
Eikö voiton hinta ole koskaan liian kallis?
Ei vielä tähän mennessä.
Eikö se pelota sinua?
Kärsimys Sauronin hallitsemassa maailmassa -
pelottaa minua enemmän.
Olen aina tuntenut sen, mutta sormuksen avulla näen sen.
Kaiken, minkä menetämme, jos epäonnistumme tehtävässämme.
Isäni ennusti, että jonakin päivänä -
Celebrimborin henki olisi käsissäni.
Valitsen tien, joka tarjoaa parhaan mahdollisuuden suojella sitä.
Kaikkein hauraimman -
ja kalleimman suojeleminen on kaikkien haltioiden tehtävä.
Tehtävä on yhä kesken.
Voin taata sinulle, että tuskallisia uhrauksia tulee lisää.
Galadriel.
Lupaa minulle, Elrond,
että asetat Sauronin vastustamisen kaiken muun edelle.
Jopa minun henkeni.
En tee lupauksia, kun pyyntö on peräisin sormuksesta.
Vannon kuitenkin,
että Sauronin tuhoaminen on tärkeintä.
Sinuakin tärkeämpää.
Anteeksi, komentaja, kuulimme rumpujen äänen.
Onko tuo kahleiden avain?
Hän kai halusi sinun päättävän, käyttääkö sitä.
Olen pahoillani.
Niin minäkin.
Ei. Isildur...
Minunlaisilleni ei anneta anteeksi.
Ennemmin tai myöhemmin minut karkotetaan.
En salli sitä.
En anna karkottaa sinua.
Laske miekka.
Laske miekka, Estrid!
Estrid!
Seis!
Olen Vihermetsän Arondir.
Onko kirveesi koskaan koskettanut elävää puuta?
Suureksi surukseni on, mutta...
Kuuntele!
Sillä ei kaadeta puita.
Mitä sitten?
Örkkejä.
Pysy kauempana.
Niitä oli -
kokonainen armeija.
Ne silpoivat ja murhasivat mennessään.
Näimme, mitä ne tekivät.
Siksikö olette täällä ja noin vihaisia?
Vuotava mahla ja palavat oksat kutsuivat meitä matkojen päästä.
Tulimme kuitenkin liian myöhään.
Armeijako? Kauanko tästä on?
Talvenkukka kasvatti monet niistä puista siemenistä taimiksi.
Älä kysy häneltä asiasta enempää.
He ovat samanlaisia!
Juurtenrepijöitä, oksankatkojia ja rungonhalkojia kaikki tyynni!
Haluamme pyytää -
teiltä anteeksi -
vääryyttä,
jonka olemme tehneet.
Anteeksianto kestää kokonaisen ajan.
Sade huuhtoo puhtaaksi mullan pitkän muistin.
Uusi kaarna peittää vanhat arvet.
Lupaan teille, että koko sen ajan -
huolehdimme siitä, että tämän metsän puut jätetään rauhaan.
Tietävätkö ne, mitä rauha on?
Rauha on se, mikä koittaa yömyrskyjen jälkeen,
kun aamunkoitto on vaiti ja linnut heräävät.
Olemme huolehtineet tästä metsästä -
jo ennen kuin vuoret nousivat ja halkaisivat sen.
Kun ainoat äänet täällä olivat valo sammalen päällä...
Theo?
...ja lehtien hengitys.
Kyllä. Me tiedämme, mitä rauha on.
Estrid. Minä tässä.
Estrid?
Hagen?
-Luulin... -Niin minäkin.
Uskomatonta, että olet täällä. Katsohan sinua.
Kiitos, että pelastit minut.
Tein lupauksen.
Kiitos, että pidit sen.
Nyt on pidettävä toinen.
Örkit ovat liikkeellä. Minun pitää seurata, minne polku vie.
Ehkä kohtaan Adarin uudelleen.
Voit tulla mukaani.
Minulla on omat lupaukseni.
Mae glenno sitten, Pelargirin herra.
ETELÄ
Örkkien kavaluutta.
Tuo polku.
Se johtaa kai...
Eregioniin, herrani.
Tulimme etsimään Sauronia, mutta löysimmekin Adarin.
Ovatko he liitossa, vai...
Kenties sodassa.
Örkit ovat marssineet haltioiden maille.
Olemme kaikki sodassa.
Kuninkaalle on ilmoitettava, ennen kuin purjehdimme Mordoriin.
Tuolla!
Seis!
Päivällisemme karkaa!
Takaisin riviin!
Mikä se on? Jatkakaa etsimistä.
He ovat lähistöllä. Jatkakaa etsimistä.
Kuka se on? Mikä tuo oli?
Se tuli tuolta.
Haisee haltialta.
Uskomatonta.
Kääntäkää jokainen kivi!
Menkää Lindoniin. Yritän pidätellä niitä.
Jatkakaa etsimistä.
Ota se.
Ota se, Elrond.
Tuolla.
Missä muut ovat?
Olen yksin.
Leikatkaa oikea peukalo.
Kerro, missä muut ovat, niin saat pitää vasemman.
Hän uhrautui pelastaakseen meidät.
Olet väärässä, Camnir.
Ei hän sitä siksi tehnyt.
Mitä?
Hän pelasti sormuksen.
Nopeasti.
Nämä ovat haltioiden maita.
Palatkaa Varjoon.
Tähti loistaa tapaamisemme hetkellä.
Valtiatar Galadriel.
Laulu alkaa saa jo nyt
Kaikki laulakaamme
Auringosta, tähdistä ja kuusta
Ja sateesta laulaa saamme
Valosta lehvien silmuilla
Kasteesta untuvain
Tuulesta kukkuloilla
Ja kukista kanervain
Oi, lähteen vettä kirkkaampi
Oi, pajun virpi norja
Oi, kaisla luona lammikon
Oi, Joen tytär sorja
Oi, kevätsää ja kesäsää
Ja kevät jälkeen sen
Oi, tuuli yllä putouksen
Ja nauru lehvien
Iloinen Tom Bombadil
On hauska vanha tuttu
Hänellä keltasaappaat on
Ja kirkkaansininen nuttu
Kaisloista luona lammikon
Lumpeista veden sen
Tom Bombadilista vanhasta
Joka sai Joen tyttären
Oi, lähteen vettä kirkkaampi
Oi, pajun virpi norja
Oi, kaisla luona lammikon
Oi, Joen tytär sorja
Oi, kevätsää ja kesäsää
Ja kevät jälkeen sen
Oi, tuuli yllä putouksen Ja nauru lehvien
Tekstitys: Mikko Alapuro
Luova tarkastaja Maarit Hirvonen