TIDLIGERE
-Hold godt fast! -Disa!
Et ildbjerg vågnede op.
Jordrystelserne...
...spredte sig gennem jordens knogler
og ødelagde vores solskakter,
så vi ikke kan dyrke afgrøder.
Nej, nej, nej.
Disse ringe vil overgå enhver magt, der er blevet skabt
af dværg, menneske eller elver.
De bliver Magtringe.
I stand til at helbrede jeres bjerg.
At give din far muligheden for at frelse sit rige
er måske måden at vinde hans respekt tilbage på.
Måske endda din arvelod.
Fornærmede du lige min far?
Taler du ondt om dronningen igen, bliver du selv ramt af en lidelse.
Udtrykte jeg mig tydeligt nok?
Løgnenes dronning!
Hun bør ikke regere!
Lige inden han døde, fortalte kongen mig,
at det var heri... hun fandt råd.
Elverstenen er jeres dronning!
-Stille! -Palantíren er min.
Morder!
Sort magi!
Pharazôn!
Din storkonge mener ikke, at dværgene er denne magt værdige.
Faktisk har han helt forbudt at smede flere ringe.
Vi har ikke tid til at overbevise ham om, hvem der er værd at hjælpe.
Hvad laver du?
Fortæller ham, at jeg lukker smedjen.
Vil du lyve for din konge?
Jeg vil give os mulighed for at arbejde.
Denne kraft i Eregion... Jeg stoler ikke på den.
Du sagde engang,
at elvernes skæbne afgøres af hoveder klogere end vores egne.
At forsøger man at ændre den og snyde døden,
kan man forårsage en endnu større katastrofe.
Nu tænker jeg...
Hvad, hvis du havde ret?
En legion af orker er kommet til elverlandet.
Det spor.
Det fører vel til...
Eregion, herre.
Storkongen må høre det her, før vores hær sejler til Mordor.
Derovre.
Tag til Lindon. Jeg distraherer dem så længe som muligt.
Tag den.
Tag den, Elrond.
En stjerne skinner, når vi mødes...
Lady Galadriel.
RINGENES HERRE: MAGTRINGENE
Denne vej, herre.
Som I kan se, forsøger vi at grave en ny skakt
for at få sollyset ind.
Men indtil videre har vi blot gjort bjerget mere ustabilt.
Tag den hakke. Anbring den der.
Hvis du trækker i den... Er du klar?
Lad os ikke spilde tiden.
Kom så!
Er der noget galt?
Nej.
Nej, alt går snart i orden.
Ja.
Grav her.
Herre, det er en bærende væg.
-Riv den ned... -Forklarer du minegravning for mig?
Det er her, vi skal grave. Gør, som jeg siger.
Giv mig din økse.
-Far... -Økse!
Narvi!
Vagten er slut!
Afsted. Tag hjem!
-Det er godt. -Sig det igen.
Er vi færdige?
Herre. Måske trænger I til lidt luft?
Det er ikke luft, vi trænger til, men lys.
Nej!
Far, nej!
Næste gang jeg beordrer dig til at grave,
så gør du det.
Her.
En to, tre, fire. Grav.
Stakkels dem deroppe.
Slaver af solen.
Lænket til dens uophørlige vekslen mellem vågenhed og søvn.
I Khazad-dûm er vi fri for dens tyranni.
Her får vi solen ned til os.
Endelig gryer en ny dag
i vores bjerg!
Khazad...
Dûm!
Dværge og elvere, der samarbejder.
Man sagde, det var umuligt.
Men vores samarbejde har skabt dette mirakel.
Og i dag har vi en ny drøm,
at indskrive vores venskab i sten.
Narvi?
Narvis store øjeblik.
Se...
...Durins døre.
Vores bjergs nye vestlige port.
Ugennemtrængelig. Kun synlig ved måneskin.
Og bevogtet af et kodeord kun kendt af venner.
Tag ved lære, smede,
hold godt øje med Narvi, mens han er her.
For han er ikke alene mesterkunstner.
Beklageligvis.
Han er også en berygtet tyv. Lad ingen juveler forsvinde.
Ja, se i hans lommer.
For et varigt venskab...
...mellem elvere og dværge.
Jeg værdsætter gæstfriheden.
For meget? Mine bemærkninger.
Jeg rådede dig til at tale kort.
Det hørte jeg ikke.
Tja, du lytter ikke altid.
Når først du har fået en idé.
Jeg burde have sagt mere.
Nævnt din indsats.
Tilgiv mig.
Jeg har svært ved at være munter,
når Mordors fremgang stadig forårsager lidelser.
Ringe til menneskene?
Jeg sagde ikke noget om ringe.
Det er et spil, du spiller, ikke sandt?
Du planter frø i andres sind og overbeviser dem så om,
at frugten er deres eget indfald.
Jeg troede, vi havde ens tanker om det her.
Har du ombestemt dig?
I aften er dværgenes. Kom. Lad os tale om menneskene i morgen.
Jeg vil hellere tale om dem nu.
Menneskene er selv skyld i deres ulykke.
Og jeg har hørt, at menneskene i Sønderland
først hjalp Adar i hans erobring.
Kun nogle af dem.
De fleste andre har modtaget nye hjem
fra deres eget folk, af Númenor.
Har du nogensinde været i Númenor?
Nej.
Det er imponerende.
Men splittet.
Evigt vaklende mellem pragt og undergang.
Jeg frygter Númenor.
Mere end noget andet land.
Jeg havde håbet, vores ringe ville gøre det stabilt.
Vi kan ikke give menneskene ringe.
Risikoen er simpelthen for stor.
Kniben, vi kan løse, er mindre end den,
vi risikerer at forårsage.
Ja.
Du har ret.
Selvfølgelig. Menneskene kan være skrøbelige.
Men når mørket falder på,
vil nogen altid rejse sig og stråle.
Eärendil, Tuor,
Beren, søn af Barahir.
Så hvad foreslår du?
At finde mennesker vi kan stole på.
De klogeste, ærligste og mest ædelhjertede.
Mellem Númenor og Rhûn finder vi ni ringbærere
fra de ni største kongeriger.
Ni?
De Tres perfektion.
Trefold forbedret.
Vores tredje smedning vil skabe ni.
Vi har gjort store ting, min ven.
Lad os ikke friste skæbnen...
...ved at gøre, hvad vi ikke evner.
Beklager. Mit svar er nej.
Magtringene er færdige.
Selvfølgelig.
Du skal ikke undskylde. Godt.
Jeg laver selv De Ni.
Har du set det? På den anden side af vores vestlige hav.
Eressëas hvide tårn...
En port til Det salige Land.
Det har jeg ikke.
Kun de skarpeste øjne kan.
Og kun fra toppen af Meneltarma-bjerget.
Elverne har bygget det der med vilje.
Så hver solnedgang minder os om, at vores dage må ende,
og deres ikke gør.
At uanset hvor højt op vi klatrer,
vil visse ting altid være uden for vores rækkevidde.
Du har nu sceptret, far.
Er det ikke højt nok?
Hele livet har jeg troet, det var det.
Sceptret er, hvad man gør det til.
Menneskets tidsalder er over os. Lad os tage det.
Lad os bygge det Númenor, du altid har forestillet dig.
Da du stadig var spæd,
forudsagde din mor, at en trist skæbne ventede dig.
Min mor?
Hvad sagde hun?
Imponer mig med, hvordan du udfører den opgave, jeg nu pålægger dig,
så siger jeg det.
Hvis ikke du kan det, må jeg bruge dig andetsteds.
Pharazôn!
Lyt til dem.
Der er andre stemmer derude.
Valandil siger, at i det gamle kvarter
bedes der dag og nat for dig.
For deres dronning.
Vores dronning.
Befal os det, og sammen kan vi ordne det.
-Havvagten er stadig loyal. -Elendil...
-Sammen kan vi kæmpe. -Elendil.
Det var dig, der åbnede mit hjerte for de Trofastes levevis.
Vi svor at tjene videre.
Nu vil du intet gøre...
...selvom vi er omringet af ulve?
Hvad så du i palantíren?
Jeg så mig selv.
Fortabt.
Jeg red fra byen mod...
Jeg ved ikke hvor.
Så du så det ikke.
-Så hvad? -Måske har det ændret sig.
Hvad mener du?
Visse kampe behøver man ikke at udkæmpe.
Nogle gange er dét at bevare den indre ro den største sejr,
den størst mulige troshandling.
Jeg forstår ikke.
I årevis har den palantír
kun vist mig øens undergang.
Men da du rørte den, forsvandt det syn.
Det ændrede sig til en ny vej.
Pharazôns kongedømme er en del af den vej.
Og det er du også.
Du bad om en befaling.
Her har du den.
Uanset hvor hårdt de presser dig, uanset hvad de prøver at tage,
må du ikke bringe Númenors nye skæbne i fare.
Du skal være stilheden i stormens øje.
Vend tilbage til dit skib, kaptajn.
-Afgiver du det frivilligt? -Ja.
Du er ikke længere havvagt. Næste.
Stil jer på række.
Løjtnant.
Denne vej.
Hvad betyder det?
Enhver, der er loyal over for dronningen, er blevet frataget sin rang.
På hvis befaling?
På min.
Jeg ville have sagt det før.
Fyrst Belzagar ville have jer anklaget for forræderi.
Men at vælte en dronning har gjort jer fortjent til en forfremmelse.
Reducer ikke min sorg til en smålig ambition.
Min bror er død, fordi Míriel så ind i en elversten.
Du håner det hellige.
Jeg håner det absurde.
Ar-Pharazôn er din konge.
Accepter det, far.
Du bevæger dig ud ad en farlig sti.
Og din er lavet af havvand.
Sørg for at holde fødderne nedad, der er langt til bunden.
-Er du klar? -Er alt der?
-Ja. -Næste.
Vent der. De er alle fra samme skib. Kryds ham af.
-Skriv det ned. -Javel.
Lad os lave en liste.
Kaptajnen går fra borde!
Han er ikke kaptajn over nogen.
Han har ret.
Det er jeg ikke.
Kaptajn.
-Tak. -Må Valarne beskytte dig.
Det er nok.
-Tak, kaptajn. -Tak, kaptajn.
-Må Valarne beskytte dig. -Tak.
Tak, kaptajn.
Det er nok.
-Tak, kaptajn. -Tak, kaptajn.
Hvordan tror I, det ender? Stille!
-Tak, kaptajn. -Vær velsignet.
-Kaptajn Elendil. -Må Valarne beskytte dig.
Valandil.
Måske kan jeg få dig af listen.
Jeg spørger kongen.
Vil du gøre det for mig?
Du er en af mine ældste venner.
Du har gjort det ret tydeligt, hvem dine venner er.
Ædle storkonge.
Jeg skriver for at udtrykke min glæde
over at høre om De Tre ringes succes i Lindon.
Som du ønskede, er smedjen mørk og værkstedet tomt.
En salig ro har lagt sig over byen, og jeg forudser lysere dage forude.
Jeg håber, du snart kan komme på besøg.
Indtil da forbliver jeg som altid
din loyale tjener, fyrst Celebrimbor.
Vores armada er klar til afgang. Hvad venter vi på?
Alt er godt i Eregion.
Brevet beviser, at Galadriel tog fejl.
Og for hver dag, vi tøver, bliver Adars hær stærkere.
Hvis vi vil invadere, må vi gøre det nu.
Vores fjende er i Mordor.
Vil du sætte Midgårds fremtid på spil
på grund af den rings hvisken?
-Du ville det. -Jeg ved det.
-Helt fra starten. -Det ved jeg godt.
Men evnen at kunne høre bjerget er en gave fra Aulë,
som er blevet forfinet gennem et helt liv.
Og det her...
Det føles lidt som at snyde.
Ja, han er Durin 3.
Han ved ét og andet om at udøve magt.
Den slags magt ville friste selv den mest retskafne dværg.
Jeg beder til, at din far er forsigtig.
Den er perfekt.
Den koster 200.
To hundrede? For en skide sten?
Det er en stemmekrystal.
Om det så var en vogn med seks heste, ville det være for dyrt.
Det skyldes kongens nye lov.
For hver en mønt, I betaler, skal tronen have én.
Den såkaldte "ringskat."
Ringskat?
Det er til vores datters fødselsdag i næste uge.
Lidt rabat for hendes skyld? Vi tilbyder 100.
-Et hundrede? -Et hundrede.
Hvad siger du?
Det er et mineskaktrøveri.
Så 150?
-Pas på. -Ved Aulës skæg. Undskyld.
-Pas dig selv! -Den triller.
Du sparkede vist til den.
Beklager, jeg er i vejen.
Jeg har den. Nej, det har jeg ikke.
Nå...
Hvor er du, din lille...
Hvad?
Hvad er det?
Der er du.
Udsendinge fra de syv dværgriger,
jeg har samlet jer alle her i dag, fordi Midgård ændrer sig.
Dets lemmer strækker sig.
Dets knogler knirker.
En ond magt truer alle vores riger.
Men takket være Aulë har mit folk bestået prøven.
Og snart vil jeres også bestå den.
I vil rejse jer sammen til en ny tidsalder for vort folk
ved hjælp af en magt, der vil ændre alt.
Syv ringe.
Syv konger.
Og i hver af dem... magt.
Magt over jord.
Magt over sten.
Magt til at forme alle dværges skæbner for evigt.
Ringene er ikke til jer, men til jeres konger.
Tag hjem og fortæl dem, at alle jeres riger må få del i goderne.
Men det har en pris.
Khazad-dûm skal aldrig mangle noget igen.
Der er guld lige under os.
Vi burde grave meget dybere.
Hvem har sat de restriktioner?
Det har I, for flere årtier siden.
Så afskaf dem.
Afskaffe dem? Men...
Afskaf dem, gravemester, eller jeg finder dem...
-Hvor er den? -Du tog den af.
Hvad har du gjort af den?
Den er der. Du... tog den af.
Du sagde, din hånd føltes tung.
Det gjorde den også.
Grav de steder, jeg har markeret.
Herre.
Stop!
Der er noget under minerne.
Disa hørte det selv.
Et onde uden navn, ældgammelt og magtfuldt.
Lad være med at grave.
Du har dine ordrer, gravemester.
Narvi, jeg beder dig.
Gravemester, du har dine ordrer.
Stensangerne siger, de kan høre bjerget.
-Hvad? -Med denne ring kan jeg se det.
Hver eneste skakt og malm, hver eneste juvel.
I tusindvis af år
har vi knap nok fyldt et fingerbøl fra dets rigdommes hav.
Disa tager fejl.
Der er ingen fare.
-Herre. -Hvad er der?
Det ved jeg ikke.
Har du det godt?
Bedrager mine øjne mig?
Nej.
Vi var ved at udforme en ny ring.
Mirdania ville ændre størrelsen, da...
Hvor er hun?
-Pas på! -Herre!
Tilbage!
Stop.
Træk vejret.
Hvad skete der?
Jeg var et sted, som lignede dette,
men som var indhyllet i tåge og mørke...
Jeg så...
Først troede jeg, det var essen, der brændte.
Men det var det ikke.
Hvad var det?
Det var højt...
...og dets hud var lavet af flammer.
Det kom mod mig, det trak vejret, det stank af død,
og jeg så...
Jeg så dets øjne.
Nådesløse og udødelige.
Det må har været her.
Det har været iblandt os hele tiden!
Du er sammen med os nu.
Der er intet at frygte.
Se dig omkring.
Alt er godt.
Hvad gjorde I anderledes denne gang?
Gavernes Herre delte din bekymring for, at menneskene er for lette at bestikke.
Så vi ville styrke legeringen med mere mithril.
Nej, nej!
Ville I dét, skulle I have...
I...
Det ville spare os utallige timers slid,
hvis blot du ville råde os.
-Herre. -Du bør...
Tilgiv mig. Durin den Yngre er ankommet fra Khazad-dûm.
Bed ham om at vente.
Han siger, det haster. Noget om ringene.
Jeg ser, hvad han vil.
Nej.
Nej. Jeg gør det.
Hvordan "forandret"?
Det er, som om han er koldere. Han bliver hurtigere vred.
De siger, han nægter at aflevere de andre ringe,
medmindre dværgkongerne lover ham halvdelen af, hvad de graver op!
Han er ikke grådig. Det har han aldrig været.
Jeg...
Er det muligt, at ringen, han går med...
Nej.
Vi fulgte samme procedure,
brugte samme materialer og værktøjer som til De Tre.
Det er simpelthen umuligt, at der er en fejl i jeres ringe.
Så ligger fejlen måske hos ringenes skaber.
Hvad mener du?
Hvor meget ved du egentlig om denne Annatar?
Du er meget modig.
Efter at have oplevet den usete verden, føler nogle sig ikke helt hjemme her igen.
Har du set den?
Ja.
I dens lys ser man tingene, som de virkelig er.
Væsener i forskellige lystoner...
Og dens mørke.
Det smerter mig at sige det.
For dét, du så, skulle ingen af jer se,
før han var helet.
Taler du om... fyrst Celebrimbor?
Ja.
Den byrde, det var at skabe
De Tre og De Syv, har svækket ham.
Han er udsat for skyggen.
Dét, jeg så...
Lov mig ikke at fortælle nogen om det.
Det gælder også ham.
Det lover jeg.
Hvor mærkeligt.
Da lyset ramte dit hår,
bemærkede jeg en perfekt lighed.
En lighed med hvem?
Lady Galadriel, selvfølgelig.
De faldnes sjæle længes efter fred.
I aften vil vi hjælpe dem med at finde den.
Indtil vi mødes igen i det fjerne grønne land
under en hastig solopgang.
Kongen har forbudt os at bruge denne helligdom.
Tag hjem.
Men det er Númenors ældste helligdom.
Den er i vejen for akvædukten.
Gå frivilligt, eller vi må tvinge jer.
Kongen beklager.
Din datter må skamme sig over dig.
Kæmp ikke imod mere.
Du hørte ham. Ud!
Slæb ham ud.
Vent!
Jeg følger ham ud.
Hvis ikke hun bevares, vil de sjæle, hun græder for, være fortabte.
Giv ham relikviet.
Giv ham det, knægt.
Måske ved du ikke, jeg blev forfremmet...
Hold ham.
Helligdommen er for de Trofaste. Kongens mænd er ikke velkomne.
Jeg ser dig ikke bede.
-Må Valarne tilgive mig. -For hvad?
Stop! Nej!
Støt min søn.
Valandil!
Nej! Valandil!
Nej!
Valandil, læg det!
Læg det.
Det er en ordre.
Javel, kaptajn.
Nej.
Nej, nej.
Nej.
Nej, nej. Min søn.
Nej.
Fortæl fangevogteren, at det var ham, der startede oprøret.
Nej! Jeg siger jer, der er en fejl i dværgenes ringe!
Eller også misbruger kong Durin sin ring.
Nej!
Nej, det tror jeg ikke på.
Du er en mester i at manipulere metaller.
Pas på, du ikke selv bliver manipuleret.
Du ser farer, hvor der ingen er.
Og du ignorerer dem, til det er for sent.
Nej. Det er nok.
Har du...
...på nogen måde...
...ændret dværgenes ringe?
Nej.
Det har vi.
Hvad snakker du om?
Sindet påvirker arbejdet lige så meget som hænderne.
Og denne gang bragte vi bedrag ind i processen.
Bedrag?
Hvilket bedrag kan...
Brevet.
Nej.
Nej, det var...
Du løj.
Det var ikke en løgn. Jeg...
Din storkonge tillod De Tre.
Men De Syv smedede vi under et slør af bedrag.
Skynd dig til Lindon
og fortæl din konge sandheden.
Ellers forværres situationen.
Men gør jeg det, vil han...
Han lader mig aldrig smede noget igen.
Enten dét,
eller også pløjer vi videre...
...uden nogen vej tilbage.
Far, jeg har været i Eregion.
Jeg siger dig, der er kommet noget djævelsk ind i disse ringe.
Vi må ikke bruge dem mere.
Tid og pres kan forme en dværg,
så sikkert som de kan forme en sten.
Jeg havde håbet, at vores brud ville forme dig, min dreng.
Men jeg vidste ikke, hvor meget det ville komme til at forme mig.
-Far... -Jeg er stolt af dig.
-Nej. -Jeg er stolt af dig.
Dit ønske om at samarbejde med elverne har reddet vores kongerige.
Og derfor nu, mere end nogensinde før,
har jeg brug for dig.
Jeg har brug for din økse, ved min side.
Prins Durin.
Durin?
Durin, hvad sagde han? Vil han...
Jeg prøvede.
-Men... -Durin, nej.
Jeg prøvede at sige det.
Durin...
Lov mig det.
Lov mig, at du aldrig tager én af de ringe på.
Det lover jeg.
Inde i sten og malm gemmer sig en mystisk vilje.
Endnu før et værk forlader kunstneren, begynder det...
...at trodse ham.
Vi har fejlet. Hver eneste af os.
Vi fulgte processen ned til den mindste detalje.
Gjorde I?
Udførte I hvert eneste hammerslag perfekt?
Eller mødtes overmod og dovenskab og sløvede jeres opmærksomhed?
Vi må rette op på vores fejl på den eneste mulige måde,
ved at færdiggøre ringene sammen.
De Ni skal gøre langt mere end at hjælpe menneskene,
de skal skabe balance i hele værket.
De skal drage styrke fra De Tre.
Og de skal forsøge...
...at forløse De Syv.
De skal forløse os alle.
Vi må arbejde dag og nat.
Nye former, nye legeringer. En ny proces.
Jeg vil være her hele tiden.
Og hvis nogen af jer yder så meget som en hårsbred mindre
end sin yderste indsats...
...er han ikke længere smed i Eregion.
Er det forstået?
Ja, herre.
Vi begynder nu.
Det må jeg nok sige.
Mine venner, mist ikke modet.
Jeres mester kan virke uretfærdig.
Hans krav urimelige, måske endda umulige.
Men det er, fordi han ved, hvor vigtigt det er.
Og jeg ved, I ikke vil skuffe ham.
Eller mig.
Jeg er sikker på,
vi vil færdiggøre Magtringene.
Ja.
Skal vi begynde?
Selvfølgelig, herre.
Gavernes Herre.
Lad os komme i gang.
Storkonge!
Storkonge, orkerne er ikke i Mordor.
En legion er på vej mod Eregion.
Galadriel havde ret.
Du må straks sende hæren til Eregion.
Det er ikke muligt.
Jeg har grund til at tro, at Sauron står bag det her.
Storkonge, Eregion er Elverhedens perle.
Falder det, er alt håb ude for Midgård.
Du må sende hjælp!
Vores hære kan ikke besejre både Adar og Sauron.
Ikke alene.
Kom så!
Tilbage!
Jeg væmmes ved dem.
Kom så.
-Pas på hende. -Det er fint.
Ja.
Jeg førte dig hertil,
ikke som fange...
Men som en mulig allieret.
Fordi vi har en fælles fjende.
Tekster af: Anna Jennifer Christiansen
Kreativ supervisor Toni Spring