‫בפרקים הקודמים...‬
‫- להחזיק חזק! - דיסה!‬
‫התעורר הר גועש.‬
‫רעידות האדמה‬
‫התפשטו בשדרת האדמה,‬
‫מוטטו את פירי השמש שלנו‬
‫ואת יכולתנו לגדל גידולים.‬
‫לא, לא, לא.‬
‫הטבעות הללו יהיו מעבר לכל כוח שנוצר עד כה,‬
‫בידי גמדאים, או בני אדם.‬
‫הן יהיו טבעות כוח.‬
‫כוח לריפוי ההר שלכם.‬
‫להביא לאביך אמצעי שיציל את ממלכתו,‬
‫זו אולי הדרך לזכות מחדש בכבוד מצידו.‬
‫אולי אפילו בירושתך.‬
‫העלבת הרגע את אבי?‬
‫אם תדבר שוב סרה במלכה, אתה תהיה זה שיסבול מנכות.‬
‫האם הבהרתי את עצמי?‬
‫מלכת השקרים!‬
‫היא לא ראויה לשלוט!‬
‫על ערש דווי, המלך דיבר אליי,‬
‫ואמר שבזו... היא נועצה.‬
‫אבן האלפים הזאת היא מלכתכם!‬
‫- דממה! - הפלנטיר שלי. אנחנו זקוקים לה.‬
‫רוצחת!‬
‫כישוף שחור!‬
‫פרזון! פרזון! פרזון!‬
‫פרזון! פרזון!‬
‫המלך העליון שלך מאמין שהגמדאים לא ראויים לכוח הזה.‬
‫למעשה, הוא אסר על חישול טבעות נוספות בכלל.‬
‫אין לנו זמן להתנצח ולשכנע אותו מי ראוי לסיוע.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני אומר לו שאני סוגר את הנפחייה.‬
‫תשקר למלכך העליון?‬
‫אעניק לנו מרחב להשלמת מלאכתנו.‬
‫הכוח הזה בארגיון... אני לא בוטח בו.‬
‫אמרת לי פעם‬
‫שגורל האלפים נחרץ בידי מוחות נבונים יותר משלנו.‬
‫שניסיון לשנות אותו, ניסיון לרמות את המוות...‬
‫עלול להוביל לאסון גדול עוד יותר.‬
‫אני כל הזמן תוהה...‬
‫אולי צדקת?‬
‫לגיון של אורקים צעד אל אדמות אלפים.‬
‫השביל הזה.‬
‫אני משער שהוא מוביל...‬
‫לארגיון, אדוני.‬
‫צריך לבשר את זה למלך העליון לפני שכוחותינו יפליגו למורדור.‬
‫שם!‬
‫תגיעו ללינדון. אני אעסיק אותם כמה שאוכל.‬
‫קח אותה.‬
‫קח אותה, אלרונד.‬
‫כוכב נוצץ בעת פגישתנו...‬
‫ליידי גלדריאל.‬
‫שר הטבעות: טבעות הכוח‬
‫מכאן, מלכי.‬
‫כמו שאתה רואה, אנחנו מנסים לחפור פיר גישה חדש,‬
‫כדי להגיע לאור השמש.‬
‫אבל עד כה, כל מאמצינו רק ערערו את ההר עוד יותר.‬
‫קחו את המכוש. בסדר? שימו אותו פה.‬
‫אם תמשכו במכוש... מוכנים?‬
‫אני לא רוצה לבזבז פה זמן.‬
‫בסדר, בסדר!‬
‫יש בעיה, מלכי?‬
‫לא.‬
‫לא, בקרוב הכול יהיה טוב.‬
‫כן.‬
‫תחפרו פה.‬
‫מלכי, זה קיר תומך.‬
‫- אם תהרוס אותו... - אתה מסביר לי את מלאכת העדירה?‬
‫כאן אנחנו אמורים לחפור. תעשו כדבריי.‬
‫תן לי את הגרזן שלך.‬
‫- אבא... - גרזן!‬
‫נארבי!‬
‫המשמרת נגמרה!‬
‫לכו. לכו הביתה!‬
‫- יופי. - לא צריך לבקש פעמיים.‬
‫סיימנו?‬
‫מלכי, אתה לא חושב שכדאי שתעצור לנשום אוויר?‬
‫אנחנו לא זקוקים לאוויר אלא לאור.‬
‫מלכי! די!‬
‫אבא, לא!‬
‫בפעם הבאה, כשאני מורה לך לחפור,‬
‫תעשה זאת.‬
‫כאן. כאן.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע. לחפור.‬
‫מסכנים אלה שמתגוררים למעלה.‬
‫עבדים של השמש.‬
‫כבולים לקצב הבלתי פוסק של יקיצה ושינה.‬
‫בקהזד-דום, אנחנו חופשיים מעריצותה.‬
‫פה אנחנו מביאים אלינו את השמש.‬
‫סוף סוף, השחר שוב עולה‬
‫בהר שלנו!‬
‫קהזד...‬
‫דום!‬
‫גמדאים ואלפים עובדים ביחד.‬
‫נאמר שזה בלתי אפשרי.‬
‫אבל שיתוף הפעולה בינינו השיג את הפלא הזה.‬
‫והיום, אנחנו משיקים חלום חדש,‬
‫לקדש את ידידותנו באבן.‬
‫נארבי?‬
‫הרגע הגדול של נארבי.‬
‫הביטו...‬
‫הדלתות של דורין.‬
‫השער המערבי החדש להר שלנו.‬
‫בלתי נגיש, נחזה רק לאור ירח,‬
‫ומוגן בסיסמה הידועה רק לידידים.‬
‫שימו לב, נפחים,‬
‫תקפידו לפקוח עין על נארבי כשהוא כאן.‬
‫לא רק משום שהוא אומן מוכשר.‬
‫מריר, אבל זה כך.‬
‫הוא גם גנב ידוע לשמצה. שלא ייעלמו שום תכשיטים.‬
‫כן. תנסו לבדוק בכיסים האלה.‬
‫לחיי ידידות ממושכת...‬
‫בין האלפים לבין הגמדאים.‬
‫קבלת הפנים מוערכת מאוד.‬
‫מוגזמות? מילותיי?‬
‫עודדתי אותך לקצר.‬
‫לא זכור לי שאמרת את זה.‬
‫טוב, אתה לא תמיד מקשיב,‬
‫כשנכנס לך רעיון לראש.‬
‫האמת שהיה עליי להאריך בדברים.‬
‫כדי לציין את תרומתך.‬
‫תסלח לי.‬
‫אני מתקשה לשמור על חגיגיות,‬
‫כשאלה שהכי מושפעים מעליית מורדור עוד סובלים.‬
‫טבעות לבני אדם?‬
‫לא אמרתי דבר על טבעות.‬
‫אתה משחק משחק, לא כן?‬
‫זורע זרעים במוחם של אחרים, ואז משכנע אותם‬
‫שזהו פרי מחשבתם.‬
‫חשבתי שמחשבותינו מאוחדות בעניין.‬
‫האם התחרטת?‬
‫זה הערב של הגמדאים. בוא. מחר נדבר על בני האדם.‬
‫אני מעדיף לדבר עליהם עכשיו.‬
‫את רוב ייסורי בני האדם הם גורמים לעצמם.‬
‫והודיעו לי שבני האדם מארצות הדרום‬
‫הם שסייעו לאדר בכיבושו מלכתחילה.‬
‫רק חלקם.‬
‫מרבית מהנותרים כבר קיבלו בתים חדשים,‬
‫מבני מינם, מנומנור.‬
‫ביקרת אי פעם בנומנור?‬
‫לא.‬
‫היא מרשימה.‬
‫אבל מפולגת.‬
‫מתנדנדת תמיד בין תהילה לבין חורבן.‬
‫נומנור מעוררת בי פחד.‬
‫יותר מכל ממלכה בארץ התיכונה.‬
‫קיוויתי שהטבעות שלנו אולי ייצבו אותה.‬
‫אסור לנו לתת טבעות לבני האדם.‬
‫יש סיכון גדול מדי להשחתה.‬
‫כל בעיה שאולי נפתור תהיה לא כלום‬
‫אל מול הבעיות שאולי ניצור.‬
‫כן.‬
‫אתה צודק.‬
‫כמובן. לבני האדם יש חולשות רבות.‬
‫אבל כשהחשכה יורדת,‬
‫תמיד ישנם אלה שמתרוממים וזורחים.‬
‫אארנדיל, טו-אור,‬
‫ברן, בנו של בראהיר.‬
‫מה בדיוק אתה מציע?‬
‫נמצא בני אדם שאפשר לסמוך עליהם.‬
‫הכי נבונים, הכי אצילים, בעלי הלב הכי טהור.‬
‫מנומנור עד ר'ון, נזהה תשעה נושאי טבעת‬
‫מתשע מהממלכות הגדולות של האדם.‬
‫תשע?‬
‫שכלול של השלוש.‬
‫משוכללת פי שלושה.‬
‫בחישול השלישי שלנו נכין תשע.‬
‫השגנו דברים גדולים, ידידי.‬
‫בל נתפתה להיכשל...‬
‫כשנאפשר לשאיפתנו לחרוג מהישג ידינו.‬
‫אני מצטער. תשובתי היא "לא".‬
‫טבעות הכוח הושלמו.‬
‫כמובן.‬
‫אין צורך להתנצל. בסדר גמור.‬
‫אכין את התשע בעצמי.‬
‫ראית אותו אי פעם? מעבר לים המערבי שלנו.‬
‫המגדל הלבן של ארסאה...‬
‫השער לארצות האלמוות.‬
‫לא ראיתי.‬
‫רק העין הכי חדה רואה.‬
‫ורק מפסגת המנלטרמה.‬
‫אני משער שהאלפים הניחו אותו שם בכוונה.‬
‫כך שכל שקיעה תהיה תזכורת לכך שימינו חייבים לבוא אל קיצם‬
‫וימיהם לא.‬
‫שלא משנה כמה גבוה נטפס,‬
‫יש דברים שיהיו לעד מחוץ להישג ידינו.‬
‫השרביט כעת בהישג ידך, אבא.‬
‫זה לא מספיק גבוה?‬
‫כל חיי האמנתי שכן.‬
‫השרביט הוא מה שאתה יוצר ממנו.‬
‫עידן בני האדם הפציע, אבא. הבה ננצל אותו.‬
‫הבה נבנה את הנומנור שתמיד ראית בעיני רוחך.‬
‫פעם, כשינקת משדיה,‬
‫אימך ניבאה שסופך יהיה מר.‬
‫אימא שלי?‬
‫מה היא אמרה?‬
‫תרשים אותי במטלה שאני עומד להטיל עליך,‬
‫ואספר לך.‬
‫אם תיכשל בה, אצטרך למצוא מקומות אחרים שבהם תביא תועלת.‬
‫פרזון! פרזון! פרזון!‬
‫תקשיב להם.‬
‫קיימים גם קולות אחרים.‬
‫ולנדיל אומר לי שברובע הישן‬
‫מתפללים למענך יומם וליל.‬
‫למען המלכה שלהם.‬
‫המלכה שלנו.‬
‫תפקדי על כולנו, וביחד נתקן את המצב.‬
‫- המשמר הימי עדיין נאמן לך. - אלנדיל...‬
‫- ביחד נוכל להילחם. - אלנדיל.‬
‫את היא זו שפתחה את ליבי מחדש לדרכי הנאמנים.‬
‫נשבענו להמשיך לשרת.‬
‫עכשיו תרצי לשבת בשקט...‬
‫בזמן שהזאבים חגים סביב הטרף?‬
‫מה ראית? בפלנטיר.‬
‫ראיתי את עצמי.‬
‫אבוד.‬
‫רוכב מהעיר אל...‬
‫איני יודע לאן.‬
‫אז לא ראית את זה.‬
‫- ראיתי מה? - אולי זה השתנה.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫לא חייבים להילחם בכל קרב כדי לנצח.‬
‫לפעמים, לשמור על השקט שבלב זה הניצחון הגדול מכול,‬
‫מעשה הנאמנות הכי גדול שאפשר לעשות.‬
‫אני לא מבין.‬
‫במשך שנים, הפלנטיר הזאת‬
‫הראתה לי רק את מפלתו של האי שלנו.‬
‫אבל כשאתה נגעת בה, החזון הזה נעלם.‬
‫השתנה למסלול חדש.‬
‫המלוכה של פרזון היא חלק מהמסלול הזה.‬
‫וכך גם אתה.‬
‫ביקשת ממני פקודה.‬
‫עכשיו היא ניתנת.‬
‫לא משנה עד כמה הם ילחצו עליך, לא משנה מה הם ינסו לקחת,‬
‫אסור לך לסכן את הגורל החדש של נומנור.‬
‫עליך להישאר השקט שבעין הסערה.‬
‫חזור לספינתך, קפטן.‬
‫- אתה מוסר אותם מרצון? - אכן.‬
‫אתה כבר לא במשמר הימי. לך לדרכך. הבא בתור.‬
‫לעמוד בתור.‬
‫סגן.‬
‫טוב. מכאן.‬
‫מה הפירוש של כל זה?‬
‫כל מי שנחשב נאמן למלכה השליטה נשללה ממנו דרגתו.‬
‫בסמכות מי?‬
‫בסמכותי.‬
‫מצטערת. קיוויתי לספר לך קודם.‬
‫הלורד בלזגר רצה שכולכם תואשמו בבגידה.‬
‫אך הדחה של מלכה זיכתה אותך בקידום.‬
‫איך תעז למזער את יגוני לכדי שאפתנות עלובה?‬
‫אחי מת כי מיריאל הציצה באבן אלפים.‬
‫את לועגת לדבר מקודש.‬
‫אני לועגת לדבר מגוחך.‬
‫אר פרזון הוא המלך שלך.‬
‫תשלים עם זה, אבא, אני מפצירה בך.‬
‫אתה צועד בדרך בוגדנית.‬
‫ודרכך עשויה ממי ים.‬
‫תוודאי שאת רואה את כפות רגלייך. הדרך לקרקעית ארוכה.‬
‫- אתה מוכן? - הכול שם?‬
‫- כן. - הבא בתור.‬
‫טוב, חכה. כולם מאותה ספינה. תמחוק אותו.‬
‫- תרשום. - כן, המפקד.‬
‫בוא ננהל רשימה, לתיעוד.‬
‫הקפטן יורד מהסיפון!‬
‫הוא לא קפטן של איש כעת.‬
‫הוא צודק.‬
‫אני לא.‬
‫קפטן.‬
‫- תודה, קפטן. - הוולאר ישמרוך.‬
‫מספיק עם זה.‬
‫- תודה, קפטן. - תודה, קפטן.‬
‫- הוולאר יברכוך, קפטן. - קפטן, תודה, המפקד.‬
‫- הוולאר יברכוך. - תודה.‬
‫תודה, קפטן.‬
‫מספיק עם זה!‬
‫- תודה, קפטן. - תודה, קפטן.‬
‫איך לדעתכם זה ייגמר? שקט!‬
‫- תודה, קפטן. - תבורך, קפטן.‬
‫- קפטן אלנדיל. - הוולאר יברכוך.‬
‫ולנדיל.‬
‫אולי אוכל להוציא אותך מהרשימה.‬
‫אדבר עם המלך.‬
‫תעשי את זה למעני?‬
‫אתה אחד מחבריי הכי ותיקים.‬
‫אני חושב שהבהרת היטב מי הם חברייך.‬
‫"הוד רוממותך, מלך עליון.‬
‫"אני כותב מכתב זה כדי להביע את שמחתי העמוקה‬
‫"למשמע הצלחת שלוש הטבעות בלינדון.‬
‫"לבקשתך, הנפחייה הוחשכה והסדנה ריקה.‬
‫"שלווה נעימה נחתה על העיר, ואני צופה ימים טובים יותר בעתיד.‬
‫"אני מקווה שתוכל לבקר בקרוב.‬
‫"עד אז, עודני כתמיד,‬
‫"משרתך הנאמן, הלורד קלברימבור."‬
‫הצי שלנו מוכן להפליג. למה אנחנו מחכים?‬
‫הכול טוב בארגיון.‬
‫המכתב מוכיח שגלדריאל טעתה.‬
‫ובעודנו מהססים, הצבא של אדר הולך ומתחזק מיום ליום.‬
‫אם אכן נפלוש, עלינו לצאת כעת.‬
‫האויב שלנו במורדור.‬
‫אתה באמת מוכן להמר על עתיד הארץ התיכונה,‬
‫על סמך הלחישות של הטבעת בלבד?‬
‫- את דחפת לזה. - אני יודעת.‬
‫- מההתחלה. - אני יודעת שדחפתי. אני יודעת.‬
‫אבל ללמוד לשמוע את ההר זו מתנה מאולה,‬
‫מתנה שמשחיזים ומעדנים כל החיים.‬
‫וזה...‬
‫יש תחושה שזו רמאות, איכשהו.‬
‫כן, הוא דורין השלישי.‬
‫לדעתי הוא יודע דבר או שניים על הפעלת כוח.‬
‫כוח מסוג כזה יבחן גם את הגמדאים הצדיקים ביותר.‬
‫אני מקווה שאביך יישאר בדרך האמת.‬
‫זה מושלם.‬
‫מאתיים תמורתו.‬
‫מאתיים? תמורת אבן ארורה?‬
‫זה קריסטל כוונון.‬
‫לא אכפת לי אם אלה עגלה ושישה סוסים. לא אשלם את זה.‬
‫תאשימו את החוק החדש של המלך.‬
‫על כל מטבע שהוצאה, מטבע נוספת מופרשת לכתר.‬
‫הוא קורא לזה "אגרת טבעת".‬
‫אגרת טבעת?‬
‫אדוני, זה ליום ההולדת של הילדונת שלנו בשבוע הבא.‬
‫תוריד קצת במחיר למענה. ניתן לך מאה.‬
‫- מאה? - מאה.‬
‫איך זה נשמע?‬
‫כמו שוד לאור מכרה.‬
‫מאה וחמישים?‬
‫חי זקנו של אולה, סליחה.‬
‫- שימי לב! - הוא מתגלגל. הוא מתגלגל!‬
‫נדמה שבעטת בזה.‬
‫גברתי, סליחה שאני מפריעה לך.‬
‫הוא אצלי, הוא אצלי, הוא אצלי. לא, הוא לא.‬
‫נו כבר...‬
‫איפה אתה, חתיכת...‬
‫מה?‬
‫מה זה?‬
‫הנה אתה.‬
‫שליחים של שבע ממלכות הגמדאים,‬
‫כינסתי את כולכם כאן היום כי הארץ התיכונה משתנה.‬
‫זרועותיה נמתחות.‬
‫עצמותיה חורקות.‬
‫רצון אפל כלשהו מאיים על כל הממלכות שלנו.‬
‫אבל הודות לאולה, אנשיי עברו את המבחן הזה.‬
‫ובקרוב גם כולכם תעברו אותו.‬
‫ונקום יחדיו לעידן חדש לבני מינינו,‬
‫בעזרת כוח שישנה הכול.‬
‫שבע טבעות.‬
‫שבעה אדונים.‬
‫ובכל אחת מהן מוטמע כוח.‬
‫כוח על פני האדמה.‬
‫כוח על פני סלע.‬
‫כוח לעצב את גורלם של כל הגמדאים לעד.‬
‫הטבעות לא נועדו לכם אלא לאדוניכם.‬
‫תחזרו ותאמרו להם שכל אחת מהממלכות שלכם יכולה להיות שותפה לשפע הזה.‬
‫אבל יש לזה מחיר.‬
‫לעולם לא יחסר שוב דבר לקהזד-דום.‬
‫יש זהב ממש מתחתינו.‬
‫אנחנו צריכים לעדור הרבה יותר לעומק.‬
‫אבל מי קבע את המגבלות הללו?‬
‫אתה, מלכי. לפני עשורים.‬
‫אז בטל אותן.‬
‫לבטל... אבל, מלכי...‬
‫בטל אותן, אשף-העידור, או שאני...‬
‫- איפה היא? - הסרת אותה.‬
‫איפה היא? מה עשית בה?‬
‫היא שם, מלכי. אתה... אתה הסרת אותה.‬
‫אמרת שיש לך תחושה כבדה ביד.‬
‫נכון. נכון.‬
‫תתחילו לחפור בנקודות שסימנתי.‬
‫מלכי.‬
‫עצרו!‬
‫יש משהו מתחת למכרות.‬
‫דיסה שמעה את זה בעצמה.‬
‫רוע עלום שם, קדום ועוצמתי.‬
‫אסור לכם לחפור.‬
‫קיבלת את פקודותיך, אשף-העידור.‬
‫נארבי, אני מפציר בך.‬
‫אשף-העידור. קיבלת את פקודותיך.‬
‫זמרי האבן מספרים שהם שומעים את ההר.‬
‫- מה? - בעזרת הטבעת הזאת, אני רואה אותו.‬
‫כל פיר, כל מחצב, כל אבן חן.‬
‫באלפי שנים,‬
‫בקושי הוצאנו אצבעון מתוך ים השפע שלו.‬
‫דיסה טועה.‬
‫אין שום סכנה.‬
‫- אדוני הלורד! - מה קרה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫את בסדר?‬
‫האם עיניי מתעתעות בי?‬
‫לא.‬
‫יצקנו עיצוב חדש לטבעת.‬
‫מירדניה ניסתה לשנות את גודלה כש...‬
‫איפה היא?‬
‫- זהירות! - אדוני!‬
‫להתרחק!‬
‫תעצרי.‬
‫תנשמי.‬
‫מה קרה?‬
‫הייתי במקום שדומה לזה,‬
‫אבל אפוף בערפל ובחשכה, ו...‬
‫ראיתי...‬
‫בהתחלה חשבתי שהנפחייה נשרפת.‬
‫אבל לא כן.‬
‫מה זה היה?‬
‫זה היה גבוה...‬
‫ועורו היה עשוי להבות...‬
‫זה התקרב אליי, מתנשם, מצחין ממוות,‬
‫וראיתי...‬
‫ראיתי את עיניו.‬
‫אכזריות ונצחיות.‬
‫אני חושבת שזה כבר היה פה.‬
‫אני חושבת שזה כבר היה פה בקרבנו כל הזמן!‬
‫עכשיו את איתנו.‬
‫אין ממה לפחד.‬
‫תביטי סביב.‬
‫הכול טוב.‬
‫מה עשית אחרת הפעם?‬
‫שר המתנות שיתף בחשש שלך שבני האדם נוחים להשחית.‬
‫לכן ביקשנו לחזק את הסגסוגת בהוספת עוד מיתריל.‬
‫לא, לא!‬
‫אם רציתם לעשות זאת, הייתם צריכים...‬
‫הייתם...‬
‫ייחסכו מאיתנו אין ספור שעות עמל‬
‫אם תציע מילת עצה אחת ויחידה.‬
‫- הלורד קלברימבור. - כדאי...‬
‫סלח לי, אדוני הלורד, אבל דורין הצעיר הגיע מקהזד-דום.‬
‫לא, תגיד לו לחכות.‬
‫הוא אומר שזה דחוף. משהו בנוגע לטבעות.‬
‫אבדוק מה הוא רוצה.‬
‫לא.‬
‫לא. אני אלך.‬
‫מה הכוונה ב"השתנה"?‬
‫הוא כאילו קר יותר. מתרגז מהר יותר.‬
‫עכשיו אומרים לי שהוא מסרב למסור את שאר הטבעות‬
‫אלא אם אדוני הגמדאים יבטיחו לו חצי מנתח המכרות שלהם!‬
‫תאוות בצע אינה אופיינית לו ומעולם לא הייתה.‬
‫אני...‬
‫האם ייתכן שהטבעת שהוא עונד...‬
‫לא.‬
‫השתמשנו באותו תהליך, דורין,‬
‫באותם חומרים ואפילו באותם כלים כמו בשלוש.‬
‫פשוט לא ייתכן שיש פגם בטבעות שלכם.‬
‫אז אולי הפגם הוא ביצרן הטבעת!‬
‫מה הכוונה?‬
‫עד כמה ידוע לך באמת על אנאטאר הזה?‬
‫את אמיצה מאוד.‬
‫יש כאלה שחזו בעולם הנסתר ולא הרגישו שוב בבית בעולם הזה.‬
‫אתה חזית בו?‬
‫כן.‬
‫לאורו, דברים נראים כמות שהם באמת.‬
‫יצורים בגוונים שונים של אור...‬
‫והחשכה שלו.‬
‫כואב לי לומר‬
‫שקיוויתי שאיש מכם לא יראה את מה שראית,‬
‫עד שאעזור לו להחלים.‬
‫אתה... אתה מדבר על... הלורד קלברימבור?‬
‫כן.‬
‫המחיר שהיצירה הזאת גבתה ממנו,‬
‫חישול השלוש והשבע, הותיר אותו מוחלש.‬
‫פגיע לצללים.‬
‫אז מה שראיתי...‬
‫תבטיחי לי שלא תדברי על זה עם איש.‬
‫כולל איתו.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫כמה מוזר.‬
‫כשהאור נפל על שיערך...‬
‫לרגע נראית בדיוק כמוה.‬
‫כמו מי?‬
‫הליידי גלדריאל, כמובן.‬
‫הנשמות של אלה שאיבדנו כמהות לשלווה.‬
‫הערב נעזור להן למצוא אותה.‬
‫עד שניפגש שוב בארץ הירוקה המרוחקת‬
‫תחת זריחה זריזה.‬
‫המזבח הזה ייהרס בפקודת המלך.‬
‫שובו לבתיכם.‬
‫בני, זה המקדש הקדום ביותר בנומנור.‬
‫הוא מפריע לאקוודוקט החדש.‬
‫תעזבו מרצון או בכוח.‬
‫המלך שולח את התנצלותו.‬
‫איך אתה מרגיש שבתך מתביישת בך?‬
‫מספיק לנסות להיאבק.‬
‫שמעת אותו, איש זקן. החוצה!‬
‫תחזיקו בזרועותיו.‬
‫חכו. חכו!‬
‫אני אלווה אותו החוצה.‬
‫ללא אחסון, הנשמות שעליהן היא בוכה יאבדו.‬
‫תן לו את השריד.‬
‫תן לו אותו, ילד.‬
‫אני לא יודע אם אתה מודע לכך, אבל קודמתי ל...‬
‫תחזיקו בו.‬
‫המזבח נועד לנאמנים. אנשי המלך לא רצויים פה.‬
‫אני לא רואה אותך מתפלל.‬
‫- שהוולאר יסלחו לי. - על מה?‬
‫עצור! לא!‬
‫אחורה, בני.‬
‫ולנדיל!‬
‫לא! ולנדיל!‬
‫לא!‬
‫לא! ולנדיל, תניח אותה!‬
‫תניח אותה, בני.‬
‫זו פקודה.‬
‫כן, המפקד.‬
‫לא.‬
‫לא, לא, לא.‬
‫לא.‬
‫לא. הבן שלי.‬
‫לא, לא.‬
‫תודיעו לסוהר שהוא התחיל את המרד.‬
‫לא! תשמע לי, יש פגם בטבעות הגמדאים!‬
‫או שהמלך דורין ניצל לרעה את הטבעת שלו ומחפש להסיט את האשמה.‬
‫לא!‬
‫לא, אני לא מאמין בזה.‬
‫בתור מישהו שמתפעל במיומנות רבה מתכות,‬
‫תוודא שמישהו לא מתפעל אותך.‬
‫אתה רואה סכינים כשאין כאלו.‬
‫ואתה מתעלם מהן, עד שהן על צווארך.‬
‫לא. מספיק.‬
‫האם אתה...‬
‫בצורה כלשהי...‬
‫שינית את טבעות הגמדאים? כן או לא?‬
‫לא.‬
‫אנחנו שינינו.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אלה ענייני רוח, כמו גם של אומנות.‬
‫והפעם שילבנו תעתוע בתהליך.‬
‫תעתוע?‬
‫איזה תעתוע כבר יכולת...‬
‫המכתב.‬
‫לא.‬
‫לא, זה היה...‬
‫שיקרת.‬
‫זה לא היה שקר.‬
‫המלך העליון שלך הסכים לשלוש.‬
‫אבל את השבע חישלנו תחת מסווה של תעתועים.‬
‫עליך לצאת ללינדון תכף ומייד‬
‫ולהתוודות בפני מלכך העליון,‬
‫אחרת המצב יחמיר.‬
‫לא, אם אעשה את זה, הוא...‬
‫הוא לעולם לא יתיר לי לחשל שוב משהו.‬
‫או שתעשה כן,‬
‫או שנסתער הישר קדימה...‬
‫אל מעמקי המערבולת.‬
‫אבא, הייתי בארגיון.‬
‫אני אומר לך שחדרה שטניות כלשהי לטבעות הללו.‬
‫אסור לנו להמשיך להשתמש בהן.‬
‫זמן ולחץ יכולים לעצב גמדאי,‬
‫כשם שהם מעצבים אבן.‬
‫קיוויתי שהניכור בינינו יעזור לעצב אותך, בני.‬
‫אבל לא צפיתי באיזו מידה זה יעצב אותי.‬
‫- אבא... - אני גאה בך.‬
‫- לא. - אני גאה בך!‬
‫הרצון שלך לחבור לאלפים הציל את ממלכתנו.‬
‫לכן כעת, יותר מתמיד,‬
‫אני זקוק לך.‬
‫אני זקוק לגרזנך לצידי.‬
‫הנסיך דורין.‬
‫דורין?‬
‫דורין, מה הוא אמר? האם הוא...‬
‫ניסיתי.‬
‫- אבל... - דורין, לא.‬
‫ניסיתי להגיד לו.‬
‫דורין...‬
‫תישבע.‬
‫תישבע לי שלעולם לא תענוד אחת מהטבעות הללו.‬
‫אני נשבע.‬
‫יש ישות מוזרה בלב אבן ומחצב.‬
‫גם כשהעבודה עדיין בחיק האומן, היא מתחילה ל...‬
‫להמרות את פיו.‬
‫נכשלנו. כל אחד מאיתנו.‬
‫העיצובים בוצעו לפי הפירוט המדוקדק ביותר, אדוני הלורד.‬
‫האומנם?‬
‫כל מכת פטיש בוצעה בצורה מושלמת?‬
‫או שהיוהרה והעצלות התאחדו כדי לעמעם את תשומת ליבכם?‬
‫עלינו לכפר על טעויותינו בדרך האפשרית היחידה,‬
‫בהשלמת הטבעות ביחד.‬
‫על התשע לעשות הרבה יותר מלסייע לבני האדם,‬
‫עליהן להביא איזון לפרויקט כולו.‬
‫עליהן לשאוב חוזק מהשלוש.‬
‫ואיכשהו...‬
‫לגאול את השבע.‬
‫עליהן לגאול את כולנו.‬
‫נעבוד יומם וליל.‬
‫עיצובים חדשים. סגסוגות חדשות. תהליך חדש.‬
‫אהיה איתכם בכל צעד ושעל.‬
‫ומי מכם שישקיע אפילו כחוט השערה פחות‬
‫ממיטב מאמציו, הוא...‬
‫כבר לא נפח בארגיון.‬
‫האם הבהרתי את עצמי?‬
‫כן, אדוני הלורד.‬
‫זה מתחיל כעת.‬
‫זה היה מרשים.‬
‫ידידיי, אל תתייאשו.‬
‫האדון שלכם אולי נראה לא סביר.‬
‫דרישותיו חסרות מעצורים או אפילו בלתי אפשריות.‬
‫אבל זה רק משום שהוא יודע כמה תלוי בהצלחתכם.‬
‫אולם לי ברור שלא תאכזבו אותו.‬
‫או אותי.‬
‫אני, אישית, בטוח‬
‫שאנחנו נשלים את טבעות הכוח.‬
‫כן.‬
‫שנתחיל?‬
‫כן. כמובן, אדוני הלורד.‬
‫אכן שר המתנות.‬
‫בואו ניגש לעבודה.‬
‫מלך עליון!‬
‫מלך עליון, האורקים לא במורדור.‬
‫לגיון שלהם עושה את דרכו לארגיון.‬
‫גלדריאל צדקה.‬
‫עליך לשלוח את הצבא לארגיון כעת!‬
‫זה יהיה בלתי אפשרי.‬
‫יש לי סיבה להאמין שסאורון הוא האדריכל של כל זה.‬
‫מלך עליון, ארגיון היא התכשיט של ממלכת האלפים.‬
‫אם היא תיפול, זו תהיה מכה קטלנית לארץ התיכונה כולה.‬
‫אתה חייב לשלוח סיוע!‬
‫צבאותינו לא יצליחו להביס גם את אדר וגם את סאורון.‬
‫לא לבדם.‬
‫קדימה! קדימה!‬
‫לכו אחורה!‬
‫הם מגעילים אותי.‬
‫קדימה.‬
‫- תיזהרו ממנה. - זה בסדר.‬
‫כן.‬
‫הבאתי אותך הנה‬
‫לא כאסירה...‬
‫אלא כבעלת ברית אפשרית,‬
‫שכן יש לנו אויב משותף.‬
‫תרגום כתוביות: תמי יפה‬
‫בקרת כתוביות גדי לוי‬