AZ ELŐZŐ RÉSZEKBŐL
-Kapaszkodjatok meg! -Disa!
Felébredt egy tűzhegy.
A rázkódás
a föld csontjain át egészen idáig terjedt.
Odalettek a naptárnáink.
És a növénytermesztésünk.
Jaj, ne!
Ilyen gyűrűket, ilyen erejűeket, még sosem csinált
sem törp, sem ember.
Ezek a Hatalom Gyűrűi.
Gyógyírt nyújtanak a hegyeteknek.
Ha esélyt kínálsz atyádnak, hogy megmentse a törpöket,
talán visszaszerezheted a megbecsülését.
És az örökségedet is.
Te most tényleg sértegeted az apámat?
Ha ócsárolod a királynőt, akkor neked lesz csúnya testi hibád.
Világosan beszéltem?
Hazug királynő!
Így nem tud uralkodni!
A halálos ágyán a király beszélt hozzám.
És elmondta, hogy Míriel ettől vár... tanácsokat.
Ez a tündekő a királynőtök!
-Hallgass! -A palantír az enyém. Kell nekünk.
Te gyilkos!
Sötét mágia!
Pharazôn!
A te Nagykirályod nem tartja méltónak a törpöket.
Valójában megtiltotta, hogy több gyűrű készüljön.
Nincs időnk vitatkozni a Nagykirállyal, hogy szerinte ki méltó a segítségre.
Mit csinálsz?
Azt írom neki, hogy bezárom a műhelyemet.
Hazudsz a Nagykirálynak?
Szeretném nyugodtan befejezni a munkát.
Ebben az eregioni erőben... én nem bíznék.
Egyszer azt mondtad,
hogy a tündék sorsáról nálunknál bölcsebbek határoznak.
Ha megpróbáljuk megmásítani, és kijátszani a halált,
az talán még nagyobb katasztrófához vezet.
Azon tűnődöm,
mi van, ha igazad volt?
Egy csapatnyi ork vonult végig a tündék földjén.
Ez az út...
Felteszem, ez vezet...
Eregionba, uram.
Értesítsük a Nagykirályt, mielőtt a seregeink Mordorba hajóznak!
Nézzétek!
Menjetek Lindonba! Én feltartom őket, amíg csak tudom.
Tedd el!
Legyen nálad!
Csillag ragyog találkozásunk láttán,
Galadriel úrnő.
A GYŰRŰK URA: A HATALOM GYŰRŰI
Erre, felség!
Amint láthatod, megpróbálunk kiásni egy újabb közlekedőtárnát,
hogy jöjjön be napfény.
De ez idáig bármit csináltunk, a hegy csak veszített a stabilitásából.
Baj van, felség?
Nem.
Semmi. Hamarosan minden rendben lesz.
Itt ássunk!
Felség, tudod, hogy ez egy tartófal.
-Ha megbontjuk... -Nekem magyarázod, hogyan kell fejteni?
Itt kell elkezdenünk ásni. Gyerünk, csináld!
Kérem a csákányt!
-Atyám... -Adjad!
Narvi!
Vége a műszaknak!
Menjetek! Menjetek haza!
Nem kell kétszer mondani.
Ennyi volt?
Felség, nem akarsz esetleg egy kicsit megpihenni?
Nem pihenés kell, hanem fény.
Felség! Ne!
Atyám, ne!
Ha legközelebb azt mondom, áss...
akkor csináld!
Itt kell.
Jól van. Egy, két, há, négy!
Szánom a felszínen élőket.
A nap rabszolgáit.
Béklyóba veri őket a szüntelen körforgása.
Khazad-dûmban nem nyögjük az igáját.
Itt megzaboláztuk a napot!
Végre ismét új hajnal hasadt
a hegyünkben!
Khazad...
...dûm!
Tündék és törpök együtt dolgoznak.
Azt mondták, ez lehetetlen.
De az együttműködésünk gyümölcse ez a csoda.
És ma valóra válik egy új álom.
Kőbe véssük barátságunk lenyomatát.
Narvi!
Hogy fontoskodik!
Íme...
Durin kapuja!
Az új nyugati bejárat a hegyünkbe.
Áttörhetetlen. Csak holdfényben látszik.
És a jelszót, ami nyitja, nem tudhatja, csak jó barát.
Figyelem, kovácsok!
Amíg Narvi itt van, tartsátok nyitva a szemeteket!
Ugyanis nem csupán nagyon érti a dolgát.
Hanem enyveskezű is. Nehogy elkallódjon valami ékkő!
Az ő zsebét is nézzétek át!
A tartós barátságra...
a tündék és törpök között!
Túl sok volt? A tréfából?
Kértelek, hogy fogd rövidre.
Nem rémlik, hogy mondtad volna.
Előfordul, hogy nem figyelsz rám.
Ha valamit egyszer a fejedbe veszel.
Többet kellett volna beszélnem.
Hogy megemlítsem a munkádat.
Bocsáss meg!
Bajosan tudok most örvendezni.
Akiket leginkább sújt Mordor felemelkedése, azok szenvednek.
Az emberek gyűrűi?
Ki beszélt itt gyűrűkről?
Csalafinta vagy.
Elhinted a magot mások elméjében, és hagyod,
hogy szárba szökkenjen a gondolat.
Azt hittem, erről ugyanúgy vélekedünk.
Tán meggondoltad magad?
Ez most a törpök estéje. Gyere! Később beszélünk az emberekről.
Én most szeretnék róluk beszélni.
Csak maguknak köszönhetik a rossz sorsukat.
És úgy értesültem, hogy a délföldiek
az elsők között segítették Adart.
Csak néhányuk.
A többieknek segítettek új otthonra lelni.
A magukfélék. Númenorból.
Jártál már Númenorban?
Nem.
Csodálatos hely.
De meggyengült.
Ingatag, várhat rá bármi. Dicsőség vagy bukás.
Veszélyt érzek Númenorban.
Nagyobbat, mint máshol.
Reméltem, hogy a gyűrűk révén ez megoldódhat.
Nem adhatunk gyűrűt az embereknek.
Túl nagy a veszélye, hogy rosszra használnák.
Bármilyen problémát oldanánk is meg, az semmi
ahhoz képest, amit okoznánk.
Igen.
Igazad van.
Persze. Az emberek gyöngék tudnak lenni.
De ha leszáll a sötétség...
mindig vannak olyanok, akik felemelkednek, és ragyognak.
Eärendil, Tuor...
Beren, Barahir fia.
Pontosan mit javasolsz?
Találunk megbízhatóakat.
Akik bölcsek, nemesek, tiszta szívűek.
Númenortól Rhûnig találunk kilenc gyűrűhordozót
a kilenc halandó birodalomban.
Kilencet?
A tökéletes egység.
Háromszor három.
És így harmadjára kilencet készítünk.
Nagy eredményeket értünk el, barátom.
Nem kellene kísértenünk a sorsot.
A hívság nem lehet erősebb a józan észnél.
Így hát sajnálom. A válaszom nem.
Nem készítünk több gyűrűt.
Értem.
Nem kell szabadkoznod. Jól van.
Én csinálom meg a Kilencet.
Láttad már? A nyugati tenger túlpartján.
Eressëa fehér tornyát.
Ott van a kapuja a Halhatatlanföldnek.
Még nem láttam.
Éles szem kell hozzá.
És fent kell állni a Meneltarma csúcsán.
A tündék nem véletlenül építették oda.
Így minden napnyugta emlékeztet minket, hogy a mi napjaink végesek...
de az övék nem.
Mindegy, milyen magasra jutunk,
mindig lesz olyan, amit sosem szerezhetünk meg.
A jogart már megszerezted, atyám.
Az nem elég?
Egészen eddig azt hittem, elég.
Tőled függ, mihez kezdesz vele.
Közeleg az emberek kora, atyám, legyen a miénk!
Tündököljön Númenor úgy, ahogy mindig is akartad!
Egyszer, midőn dajkált téged,
anyád azt jósolta, hogy az életed csúnya véget ér.
Anyám?
És mi volt a jóslat?
Tegyél ki magadért abban, amivel most megbízlak,
és elárulom.
Ha kudarcot vallasz, más helyet keresek, ahol hasznodat veszem.
Pharazôn!
Hallgasd őket!
Vannak más hangok is az utcán.
Valandil szerint a régi negyedben
sokan éjjel-nappal imádkoznak érted.
A királynőjükért.
A mi királynőnkért.
Vezess minket, és együtt mindent helyrehozunk.
-A tengerőrség melletted áll. -Elendil...
-Együtt harcolhatunk. -Elendil!
Te nyitottad meg újra a szívemet a Hűségesek felé.
Megfogadtuk, hogy szolgálni fogunk.
És tétlen maradnál...
mikor farkasok portyáznak?
Mit láttál? A palantírban.
Önmagamat.
Elveszve.
Kilovagoltam a városból...
Nem tudom, hova.
Akkor te nem azt láttad.
-Mit? -Talán már változott.
Mire célzol?
Nem kell minden csatát harcolva megnyerni.
Néha elég, ha csillapítjuk a szívünket. Az a legnagyobb győzelem.
Abból látszik, hogy nem ingott meg a hitünk.
Nem értelek.
A palantírban éveken át
csak azt láttam, hogy a szigetünk elpusztul.
De miután hozzáértél, ez megváltozott.
Új utat mutatott.
Pharazôn uralkodása része az új útnak.
És te is része vagy.
Azt kérted, hogy vezesselek.
Ez vezéreljen!
Mindegy, hogyan akarnak megtörni, mindegy, mit akarnak elvenni,
nem sodorhatod veszélybe Númenor új sorsát.
Muszáj mindig megőrizned a hidegvéredet.
Menj vissza a hajódra, kapitány!
-Önként adod le? -Igen.
Már nem vagy tengerőr. Menj! Következő!
Hadnagy!
Mégis mit jelentsen ez?
Azt, aki hű maradt a királynőhöz, megfosztották a rangjától.
Kinek a parancsára?
Az enyémre.
Nem tudtam előbb szólni róla.
Belzagar felségárulással akart megvádolni titeket.
Te pedig megpuccsoltad a királynőt, és erre előléptettek.
Hogy mersz gyászomban aljas becsvággyal vádolni?
A bátyám azért halott, mert Míriel egy tündekővel kacérkodott.
Ne ágálj az ellen, ami szent!
Az ellen ágálok, ami badarság.
Ar-Pharazôn a királyod.
Törődj bele, atyám! Kérlek!
Veszélyes út, amin jársz.
Te pedig a tenger vízén jársz.
Ügyelj rá, hogy jó erősen taposs, mert mélyre süllyedhetsz.
A kapitány távozik!
Ő már nem kapitány.
Igaza van.
Nem vagyok az.
Kapitány!
-Köszönjük! -A valák őrizzenek!
Elég legyen!
-Köszönjük, kapitány! -Kapitány!
-A valák áldása kísérjen! -Kapitány!
-Örök hálánk! -Köszönjük!
Köszönjük, kapitány!
Elég legyen!
-Köszönjük, kapitány! -Köszönjük, kapitány!
Mit akartok elérni? Csendet!
-Köszönjük, kapitány! -Az ég áldjon, kapitány!
-Elendil kapitány! -A valák áldása kísérjen!
Valandil!
Megpróbállak levetetni a listáról.
Beszélek a királlyal.
Megtennéd értem?
Régi barátom vagy.
Szerintem most világossá vált, hogy kik a barátaid.
Mélyen tisztelt Nagykirály!
Azért írom e levelet, hogy kifejezzem
a Három Gyűrű lindoni sikere felett érzett határtalan örömömet.
Kérésednek megfelelően a kohó sötét, a műhely pedig üres.
Nagy nyugalom ereszkedett a városra, és mostantól vidámabb napokra számítok.
Remélem, módodban áll hamarosan idelátogatni.
Addig is maradok töretlenül
alázatos szolgád, a nemes Celebrimbor.
Az armadánk útra készen áll. Mire várunk?
Eregionban minden rendben van.
A levélből kiderül, hogy Galadriel tévedett.
És amíg tétovázunk, Adar serege napról napra erősebb lesz.
Ha le akarjuk rohanni Mordort, akkor indulnunk kell!
Az ellenségünk Mordorban van.
Tényleg kész vagy kockára tenni Középfölde jövőjét
amiatt, amit az a Gyűrű súg neked?
-Te akartad ezt. -Tudom.
-Az elejétől fogva. -Tudom. Így volt. Tudom.
De eddig úgy tartottuk, hogy a hegyünket Aulë
egy életen át formálta, és nagy gonddal tökéletesítette.
Erre ez...
Valahogy csalásnak tűnik.
Atyám III. Durin.
Talán tud egyet s mást a hatalomról.
Az ilyen nagy hatalom a legerényesebb törpöt is próbára tenné.
Remélem, atyád tudja, melyik a helyes út.
Ez tökéletes!
Kétszázat kérek érte.
Kétszázat? Egy nyamvadt kőért?
Ez egy hangolókristály.
Az sem érdekel, ha hatlovas fogat. Nem fizetek ennyit.
A király új törvénye miatt van.
Ha elköltötök egy érmét, egy másik jár a királynak.
Gyűrűilletéknek nevezik.
Gyűrűilleték?
A kislányunk jövő heti születésnapjára vennénk.
Egy kicsit engedj a kedvéért! Adunk érte 100-at.
-Hogy 100-at? -Igen, 100-at.
Na mit szólsz?
Ki akarjátok lopni a szemem?
Akkor 150?
Aulë szakállára! Elnézést!
-Vigyázz már! -Ott gurul!
Azt hiszem, belerúgtál.
Jaj, elnézést kérek, véletlen volt.
Meglesz! Nem, mégsem.
Na lássuk!
Merre vagy, te kis...
Mi?
Ez meg mi?
Hát megvagy!
Köszöntöm a hét törpbirodalom küldötteit!
Azért hívtalak ma össze titeket, mert Középfölde változik.
Kinyújtóztatja tagjait.
Ropogtatja csontjait.
Valami sötét erő veszélyt hoz minden birodalomra.
De Aulë segedelmével mi már kiálltuk a próbát.
És hamarosan ti is kiálljátok.
Együtt felemelkedünk, és új kor virrad a népünkre.
És ebben olyasvalami segít, ami mindent megváltoztat.
Hét gyűrű.
Hét törp.
És a gyűrűkbe zárva... nagy erő.
Uralhatjuk a földet.
Uralhatjuk a sziklát.
Uralhatjuk a saját sorsunkat. Minden törp sorsát, örökké.
A gyűrűket nem ti kapjátok, hanem az uraitok.
Közöljétek velük, hogy minden birodalom részesülhet a dologból!
De annak ára lesz.
Khazad-dûmban többé nem kell nélkülözni.
Itt az arany, közvetlenül alattunk.
Sokkal mélyebbre kell hatolnunk.
Eddig ki tiltotta meg?
Te, felség. Réges-régen.
Felejtsük el!
Hogy? De felség!
Felejtsük el, vájármester, vagy megbánod!
-Hol van? -Levetted.
Hol van? Mit csináltál vele?
Ott van, felség. Hisz levetted.
Azt mondtad, nehéznek érződik a kezeden.
Valóban. Igen.
Ássunk ott, ahol kijelöltem!
Felség!
Ne csináld!
Van valami a bányák alatt.
Disa a saját fülével hallotta.
Valami névtelen gonosz. Ősi és hatalmas.
Nem szabad ásnunk.
Tedd, amit mondtam, vájármester!
Narvi, könyörgök!
Vájármester, tedd, amit mondtam!
A kődalnokok állítólag hallják a hegyet.
-Mi? -De a Gyűrűvel végre látom is.
Minden tárnát. Minden ércet. Minden ékkövet.
Több ezer éven át
nem mertünk kinyerni szinte semmit a hegy tengernyi kincséből.
Disa téved.
Nincsen veszély.
-Uram! -Mi az?
Tán káprázik a szemem?
Nem.
Új öntőformát készítettünk.
Mirdania át akarta méretezni, amikor...
Hol van most?
-Vigyázz! -Mester!
Vissza!
Várj!
Nyugalom!
Mi történt?
Egy olyan helyen jártam, mint ez,
de mindent belepett a köd és a homály,
és láttam...
Először azt hittem, kigyulladt a kohó.
De nem az volt.
Mi volt hát?
Valami magas.
És lángokban állt az egész bőre.
Megindult felém, zihálva. A haláltól bűzlött.
És láttam...
láttam a szemét.
Könyörtelen volt, és végtelen nagy.
Azt hiszem, járt már itt.
Sőt, talán egész idő alatt köztünk járt.
Már itt vagy velünk.
Nem kell félned.
Nézz körül!
Minden rendben.
Mit csináltatok másképp?
Az Ajándékok Ura osztozott aggodalmadban, hogy az emberek hajlanak a rosszra.
Erősíteni akartunk az ötvözeten, több mithrilt használtunk.
Ne!
Ha ezt terveztétek, miért nem...
Miért...
Megspórolhatnánk számtalan órányi vesződséget,
ha hajlandó lennél ebben tanácsot adni nekünk.
-Celebrimbor uram! -Inkább...
Elnézést, uram, de itt van az ifjabbik Durin Khazad-dûmból.
Mondd meg, hogy várjon!
Azt mondja, sürgős. A Gyűrűkről van szó.
Majd én beszélek vele.
Nem.
Nem. Megyek én.
Hogyhogy megváltozott?
Egy ideje ridegebb. Türelmetlenebb.
És most azt hallom, hogy nem osztja meg a gyűrűket
a törp urakkal, ha nem ígérik oda legalább a felét a kitermelésüknek.
Pedig nem egy kapzsi alak. Sosem volt az.
Lehetséges, hogy a gyűrű, amit hord...
Dehogy!
Olyan eljárást használtunk,
olyan anyagokat, olyan szerszámokat, mint a Háromhoz.
Nem lehet bennük semmilyen hiba.
Akkor talán a gyűrűkészítőben van a hiba!
Hogy érted?
Mennyit tudsz valójában erről az Annatarról?
Nagyon bátor vagy.
Van, aki meglátja a láthatatlan világot, és ebben többé nem találja a helyét.
Te is láttad?
Igen.
A fényében minden igaz valójában látszik.
A lények vagy fényesen ragyognak...
vagy sötétlenek.
Fáj ezt kimondani.
Azt, ami ott volt, nem kellett volna látnod.
Amíg meg nem gyógyítom őt.
Most... Celebrimbor uramról beszélsz?
Igen.
A teher, amely a vállát nyomta
a Három és a Hét Gyűrű megalkotásakor, elvette az erejét.
Eluralta a homály.
Akkor az, amit láttam...
Ígérd meg, hogy erről nem beszélsz másnak!
Még neki sem.
Megígérem.
Különös.
Ahogy a hajadon megcsillant a fény...
egy pillanatra a szakasztott mása voltál.
Kinek a mása?
Galadriel úrnőnek, ki másnak?
Azoknak a lelke, akiket elvesztettünk, békére áhítozik.
Ma este segítünk nekik békére lelni.
Menjetek, s majd találkozunk a messzi zöld mezőkön,
midőn ismét felragyog a nap.
A szentélyt le kell bontani! A király parancsára.
Menjetek haza!
De fiam, ez Númenor legrégebbi szentélye!
Az új vízvezeték útjában áll.
Aki nem megy magától, azt erővel visszük!
A király elnézésedet kéri.
Milyen érzés, hogy a lányod szégyell?
Hallottad, vénember. Kifelé!
Vigyétek!
Várjatok!
Majd én kikísérem.
Ha nem vigyázunk rá, a lelkek, akiket sirat, elvesznek.
Az ereklyét!
Add oda neki, fiam!
Nem tudom, feltűnt-e, de előléptettek...
Fogjátok le!
Ez a szentély a Hűségeseké. Ide ne jöjjenek a király emberei!
Nem látom, hogy imádkoznál.
-A valák bocsássák meg! -Mit?
Ne!
Valandil!
Ne! Valandil!
Ne!
Ne! Valandil! Tedd le!
Tedd le, fiam!
Ez most parancs.
Igenis, kapitány!
Ne!
Üzenem a foglárnak, hogy ő szította a felkelést.
Nem, én mondom, valami hiba van a törpök gyűrűiben.
Vagy Durin király rosszul használja a gyűrűjét, de mást hibáztat.
Nem!
Nem. Kétlem, hogy így lenne.
Te például mesterien tudsz fémeket kovácsolni,
más pedig ugyanilyen mesterien tud ármánykodni.
Ott is tőröket látsz, ahol nincsenek.
Te meg csak akkor törődsz velük, ha már a torkodnál vannak.
Nem. Elég!
Mondd csak...
valahogy...
alakítottál a törpök gyűrűin?
Dehogy!
Te voltál.
Te meg miről beszélsz?
Számít persze a kézügyesség, de a lelkület is.
Ezúttal csalárdság is vegyült a dologba.
Csalárdság?
Miféle csalárdság...
Az a levél.
Ugyan!
Nem, az csak...
Hazudtál.
Az nem hazugság volt. Csak...
A Nagykirályod a Hármat jóváhagyta.
A Hetet viszont befedte a csalárdság leple.
Tüstént menj hát Lindonba...
és valld be, mit tettél,
vagy még nagyobb baj lesz.
Nem, ha így teszek, akkor...
többé nem hagyja, hogy bármit is készítsek.
Vagy ez lesz...
vagy haladunk tovább...
a kavargó örvény mélye felé.
Atyám, jártam Eregionban,
és hidd el, ezekbe a gyűrűkbe valami gonosz erő vegyült.
Nem szabad tovább használnunk őket.
Az idő és a nyomás úgy formálják a törpöt,
mint ahogyan a sziklát is.
Reméltem, hogy az elhidegülésünk egy kicsit majd formál téged.
De arra nem számítottam, hogy engem is így átformál.
-Atyám... -Büszke vagyok rád.
-Ne! -Bizony, büszke vagyok.
A vágyad, hogy összeálljunk a tündékkel, megmentette a törpöket.
Éppen ezért most, jobban, mint bármikor...
szükségem van rád.
És a csákányodra. Az oldalamon.
Durin herceg.
Durin!
Durin, mit mondott? Ugye...
Megpróbáltam.
-De... -Durin, ne!
Én mondtam neki...
Durin...
Esküdj meg!
Esküdj meg nekem, hogy nem húzol az ujjadra olyan gyűrűt!
Esküszöm.
Különös képesség lapul a kövek és ércek szívében.
Amint a gondolat formálódni kezd a mester fejében, máris...
megcsalja őt.
Kudarcot vallottunk. Mindahányan.
A munka során ügyeltünk rá, hogy a legpontosabban kövessük a terveket.
Biztos?
Minden egyes kalapácsütés tökéletes volt?
Vagy az önteltség és a restség néha bizony ellankasztott minket?
Vezekelnünk kell a bűneinkért. És az csak úgy lehetséges,
ha együtt fejezzük be a Gyűrűket.
A Kilenccel segítenünk kell az embereket,
emellett egyensúlyba kell hozni a munkánkat is.
Erőt kell nyerni a Háromból.
És valahogy...
jóvátenni a Hetet.
Így talán megváltanak minket.
Éjt nappallá téve fogunk dolgozni.
Új tervek, új ötvözetek, új eljárás kell.
Minden lépésnél veletek leszek.
És aki kevesebbet nyújt akár egy hajszállal is,
mint az erejéből telne,
az többé nem lehet itt kovács.
Világos, mit kérek?
Igen, uram.
Munkára!
Barátaim! Ne csüggedjetek!
Azt gondolhatjátok, hogy ez igazságtalan.
Hogy ilyet kérni túlzás vagy képtelenség.
De a mesteretek tudja, milyen sok múlik azon, hogy sikerül-e.
És tudom, hogy nem okoztok csalódást neki.
Vagy nekem.
Én ugyanis biztosra veszem...
hogy elkészítjük a Hatalom Gyűrűit.
Igen.
Kezdhetjük?
Hogyne, uram.
Nagykirály!
Nagykirály, az orkok nem Mordorban vannak.
Egy csapatuk Eregion felé tart.
Galadrielnek igaza volt.
Küldd a sereget Eregionba, most rögtön!
Az nem fog menni.
Jó okom van azt hinni, hogy e mögött az egész mögött Sauron áll.
Nagykirály, Eregion a tünde birodalom ékköve.
Ha elesik, az óriási csapás egész Középföldének.
Küldj oda segítséget!
A katonáink nem tudják legyőzni Adart és Sauront is.
Egyedül nem.
Gyerünk!
Vissza!
-Óvatosan! -Nehogy baj legyen!
Idehozattalak...
de nem fogolyként vagy itt.
Hanem lehetséges szövetségesként.
Mert van egy közös ellenségünk.
A feliratot fordította: Gáspár Bence
Kreatív supervisor: Heltai Olga