ANTERIORMENT
Preocupa't només de les peupiloses.
M'ocuparé de l'istar jo mateix.
El Màgic Fosc ja té la seva vara.
I ha arribat el moment que tu trobis la teva.
O potser voldries ser en una altra banda?
La Nori.
Si no la trobo aviat, morirà.
Totes dues moriran.
La teva amiga o el teu destí?
Has d'escollir.
Hi ha alguna cosa sota les mines.
Una maldat sense nom.
No excaveu.
Amb prou feines hem collit un didal del seu oceà de riqueses.
El vostre pare està empaitant els meus homes.
Si ara envieu l'exèrcit a Erégion,
Khazad-dûm potser ja no hi serà, quan torneu.
Em dic Estrid.
No deu faltar aigua a la vostra illa.
A Númenor, arriba a totes les llars.
M'agradaria veure-ho.
Segur que al teu promès també.
Els Vàlar l'han considerat…
innocent!
Glòria a Tar-Míriel, Reina de la Mar!
Glòria a la reina Míriel!
Un cop l'Impostor es guanya la confiança d'algú,
ateny l'habilitat d'esculpir-ne els pensaments.
Combatre al teu costat
m'ha fet sentir…
Jo també ho he sentit.
A tu ja t'ha afectat una vegada.
Sí.
Coneix la meva ment. I jo, la seva.
Per això m'hi he d'enfrontar.
No t'hi pots enfrontar sola.
El Rei Suprem creu que seria vulnerable al seu engany.
I com és, que ho creu?
Prou, Élrond.
Nou anells per esclavitzar el món dels homes,
com ell m'ha esclavitzat a mi.
-Vull els Nou! -No!
Ja deuen ser lluny del teu abast.
Doncs me'ls aniràs a buscar i me'ls posaràs a la mà.
Junts, aquesta corona i els teus anells
serien prou poderosos per destruir en Sàuron per sempre.
En Sàuron no disposa de cap exèrcit.
Carregueu!
Per això ha atret el teu fins aquí.
Vol que ataquis Erégion.
Tot és part del seu pla!
És el que en Sàuron vol!
És l'anell.
El posseeix, de ment i d'esperit.
Aneu a la cambra de cures.
I tu què penses fer?
Sentis el que sentis, no baixis amb mi a la mina.
Durin.
Treu-te l'anell!
Que te'l treguis, t'he dit!
O et tallo la mà d'arrel!
Ets prou fort per brandar una destral,
però ho ets prou per fer-la servir contra el teu pare?
No, pare. No ho soc.
Tu sempre has sigut més fort que jo.
Recordes quan jo era un marrec i fèiem torcebraços?
Em deixaves inclinar prou el braç perquè cregués que et podia guanyar.
I llavors me'l tombaves de cop.
I jo sabia que no hi havia res més fort que el meu pare.
Torna a ser fort, pare.
Treu-te'l. T'ho suplico.
Un nan… no suplica mai.
No!
Mira això, fill meu!
Vine a veure l'autèntica riquesa de la nostra muntanya.
Heus aquí…
la dinastia dels Durin.
Però, per veure la nostra muntanya tal com la veig jo,
t'has de posar un anell, fill meu.
La muntanya no és nostra, pare.
M'ho vas ensenyar tu.
Amb els anells, ho podria ser.
Corre.
Corre, pare!
Durin.
Durin!
Durin.
Mai no et vaig deixar inclinar el braç. Eres tu.
Només tu, que cada cop eres més fort.
Perdona'm, fill.
Rei Durin.
No! No!
No!
EL SENYOR DELS ANELLS: ELS ANELLS DE PODER
Manwë va prometre que vindries.
Confesso que em flaquejava la paciència,
però la fe en tu, vell amic, això no.
Em coneixes?
Que si et conec? Som com família!
Érem cinc, abans.
Però vas ser tu, qui em va convèncer
de canviar l'Oest Llunyaníssim per aquest món,
perquè sabies que cap de nosaltres
no podria derrotar mai en Sàuron tot sol.
Però a mi m'han dit que et vols aliar amb en Sàuron.
Has fet el viatge fins a Rhûn per buscar respostes, vell amic.
Vine amb mi i les trobaràs.
El teu passat, el teu nom…
Fins i tot la teva vara.
No he fet el viatge sol. M'han ajudat dues mitgeroles.
Sí, l'Elanor Brandipeu i la Rosella Cofoi.
No cal que et preocupis.
Me n'he fet càrrec. Les petites estan sanes i estàlvies.
Veniu!
Rosella! Nori!
Vaig ordenar que no prenguessin mal.
I no en prendran, sempre que ens donis el que se'ns va prometre.
Perdona'm, vell amic.
Vaig pensar que aquests nòmades m'ajudarien a trobar-te.
Ara veig que va ser un error confiar en acompanyants de tan baixa estofa.
Vinc d'una nissaga de reis, màgic.
Marxem!
Marxem ja!
T'hem estat buscant.
Amigues meves.
Aquest és el que volies trobar des del principi?
El Màgic Fosc?
És un nom que no em fa gens feliç.
Me'l van posar els homes fa molt de temps,
fruit de la ignorància i de la por que ens professaven.
I desitjo que els meus actes d'avui us permetin coneixe'm millor.
D'aquest tipus d'actes, parles?
Sents llàstima de qui t'amenaçava amb tallar-te el coll?
Sí.
La llàstima no derrotarà pas en Sàuron.
I, si tu derrotessis en Sàuron, en tindries prou?
O desitjaries ser el seu successor?
Vine amb mi i, amb el temps, tots dos serem els seus successors.
Prefereixo vagar pel desert eternament,
sense nom i oblidat.
Doncs em deixes poques opcions, vell amic.
Tothom fora!
Només espero que perdre aquelles que més estimes
et doni una idea del sofriment que patirà tota la Terra Mitjana
si en Sàuron surt victoriós.
No!
Quan hagis recuperat el seny, t'estaré esperant.
Nori! Nori.
Esperem respostes. Què vol dir, tot això?
M'han ordenat reunir-vos aquí.
No tinc cap resposta.
Líders dels Fidels.
Us agraeixo que hàgiu vingut a altes hores.
Amb quina finalitat?
Hem descobert com la Míriel va ser capaç d'embruixar la mar.
Sembla que compta amb un aliat astut i poderós.
Un aliat que ja va colpejar Númenor un cop
i que ara reuneix forces per fer-nos sagnar.
És absurd.
La Reina de la Mar no té aliats, tret dels Vàlar, que la protegeixen.
En Sàuron?
Tots els anomenats Fidels queden declarats
traïdors de l'Oestat!
Exigim que tots els númenóreans lleials s'oposin a aquesta amenaça.
Vinga, va.
Traïdors!
Emporteu-vos-els.
Pharazôn, no ho pots fer, això!
Passa, traïdor!
Pare!
Pare, si us plau.
No hi ha temps per explicacions.
Et venen a buscar.
Ves a mirar. Que no quedi ningú.
Hi ha algun Fidel, aquí?
No, te'n pots anar.
Informo Ar-Pharazôn de la teva insolència?
No us resistiu. Va!
Te'n pots anar.
Sí, tots. I allà dalt, també. Tot.
Hem d'anar cap a l'oest. Allà hi ha Fidels.
El meu fill Anàrion també hi és.
Conec un barquer que ens pot treure d'aquí.
Hauries de viatjar només de nit.
Els amicals estels protegiran els teus passos.
I els vostres.
No calen ulls, per guiar a les fosques.
Quina covardia em deveu haver vist per creure
que pretendria salvar la meva pell
posant en risc la vostra?
Aquest és el meu lloc. Bé que ho saps.
I quin és el meu, si no és amb vós?
Es diu Nàrsil.
La flama blanca.
Reclama la teva senyoria.
I, amb aquesta espasa, el teu destí.
Que els elfs puguin fugir! Erégion ha de resistir!
Va!
No pots fugir, elfa.
Podeu córrer, però no podreu…
Per aquí.
Mama.
El teu Senyor-pare em vol a mi.
Allibera'ls i t'acompanyaré.
Dona-me'n un motiu, elfa.
Te'n donaré nou.
Has vist què t'has fet?
Estan a punt d'arribar.
Has vist mai els orcs en l'ardor de la batalla?
Els mou un frenesí,
la set de sang.
Quan Góndolin va caure, diuen que ho van fer durar…
setmanes.
Digue'm on has amagat els anells i posaré fi al teu patiment.
Ja deu ser migjorn.
Abans se sentien els blauets que volaven cap al riu.
És una llàstima que els hagis fet callar.
Tot el que he fet ha estat per tu.
Teu era el foc que va forjar les meravelles d'aquesta edat.
Jo només les vull compartir amb el món.
Si us plau.
Permet-m'ho.
Els anells són lluny del teu abast.
I, ben aviat, jo també.
Perquè no trigaré a recalar allà on neix l'albada.
Empès per un vent que tu mai no podràs seguir!
Hi ha maneres de mantenir-te amb vida.
Amic.
T'he de demostrar com domino aquesta art, també?
"Art."
La teva única art és la traïció.
Tan pura, que trairà fins i tot la mà que la forja.
Són paraules buides.
No.
No, escolta'm. Escolta'm!
Ombra de Mórgoth.
Para esment als últims mots d'en Celebrímbor.
Els Anells de Poder et destruiran.
I, al final, pressento
que un de sol s'acabarà convertint en la teva perdició!
T'equivoques. Soc el seu creador.
Soc el seu amo.
No.
N'ets el… presoner.
Sàuron, Senyor…
…dels Anells.
Ets ell? Ets en Sàuron?
Tinc molts noms.
Quin és el teu, uruk?
Porta dissort desar una daga en una bossa.
Diuen que et talla les ales.
Aquesta ja em va ferir.
Suposo que el mal ja està fet.
I com hi convius?
Un bon guaridor em va cosir.
Ho dic per la teva mare.
Et vaig sentir dient…
que havia estat culpa teva.
Volia saber com convius amb això.
Malament.
Hi convisc malament.
No ho vaig veure fins que vaig arribar.
Per què?
Aquí hi ha coses més grans del que em pensava.
Que em fan veure com de petit m'he fet.
Va, ajudeu-me!
Els hauria d'ajudar a descarregar.
Segur que no vols venir?
M'estimo més ser un home humil.
A mi també m'agradava.
Has canviat d'idea?
Pel que m'havia deixat en Theo.
Ho pots deixar allà.
Us esteu fent una casa.
En Hagen va començar els fonaments fa uns dies.
Quan va posar la primera pedra…
va demanar als déus un amor fort i durador mentre la casa resistís.
Me n'alegro, per vosaltres.
Creia que la seva bondat era el més semblant a l'amor.
Però va dir això i em va doldre.
Em vaig sentir com…
Per què m'ho expliques?
Per…
Vine amb mi.
Vine amb mi a Númenor.
Homes humils de Pelargir, se us saluda.
Soc en Theo. Fill de la Bronwyn.
Porteu l'equip d'inspecció.
Potser no ho has sentit.
És en Theo. La seva mare era la Bronwyn.
Sí, és clar. I tu qui ets?
És el cap de mitja colònia.
Ve per honorar l'acord amb la vostra reina.
L'acord ha canviat.
Aixecarem la talaia amb vista sobre el riu.
Aterrarem cases, si cal.
És una desgràcia, com està aquest lloc.
Ets en Kemen?
Isildur?
La teva germana s'alegrarà de saber que t'hem trobat.
No vaig perdre mai l'esperança, ni quan deien que no hi havia supervivents.
No n'hi hauria, si no fos pel Berek.
Suposo que hi sobra lloc.
I tant.
Un més no serà cap problema.
No hi ha lloc pels humils.
Vaig sobreviure a una erupció. La meva germana és del gremi.
El meu pare, capità de navili de la reina regent.
Podríeu fer una excepció.
Em sap greu, però vas errat.
El meu pare ara és el rei
i al teu el busquen per traïció.
Podria haver estat pitjor.
Si m'haguessin fet cas, aquell ximple seria mort.
Et vaig salvar la vida, miserable…
Els dic que sacrifiquin el cavall?
Sembla que tenen gana.
Torna'm a faltar al respecte i ara sí que perdràs la vida aquí.
Escolteu-me.
Pelargir ja no és una colònia de Númenor, sinó una fortalesa pels seus soldats.
I jo, el seu comandant.
Els homes humils que es vulguin quedar
lliuraran una aportació regular de fusta dels boscos dels voltants
per construir l'armada de Sa Majestat.
I les provisions promeses? El menjar per l'hivern.
Sense fusta no hi haurà provisions.
Segur que no et suposarà cap problema. Al cap i a la fi, només són arbres.
L'elfa s'ha entregat.
Deixa'ns.
Accepto les teves condicions, uruk.
Tinc el que cerca en Sàuron.
Posa fi a la matança i faré el que em demanares.
T'ajudaré a destruir-lo.
Com vols destruir en Sàuron sense el teu anell?
Sembla que fins i tot les ferides que han durat tota una edat
de vegades es poden guarir.
Adar.
Quan tenia aquest aspecte, se'm coneixia per un altre nom.
Quin era?
Un nom sense significat. Era un nom imposat.
Adar és el nom que em vaig guanyar.
Ajuda'm a mereixe'l un altre cop.
Té.
Ajuda'm a vèncer en Sàuron amb això
i et juro que retiraré els meus fills a Mórdor.
No hi tornarà a haver guerra a la Terra Mitjana.
Jo he matat més fills teus que cap altre elf viu.
Et perdono.
Prou de flames i prou de foscor.
Que l'anell sani la ferida entre elfs i uruk.
Crearem una pau duradora a la Terra Mitjana,
ara i per sempre.
Què ha passat?
Hem trobat en Sàuron, Senyor-pare.
Ha intentat que en Glüg et traís, però s'hi ha resistit.
I en Sàuron ha fet això.
Els altres l'estan empaitant.
Perdona'm, fill.
Massa tard.
Mai no és massa tard.
Ni tan sols per mi.
Ni per tu, fill meu.
Massa tard.
Galàdriel.
Fills meus…
Ara ja no són criatures.
Què ordeneu, senyor Sàuron?
Arraseu Erégion.
No deixeu cap elf viu.
Però porteu-me els seus líders.
Glòria a Sàuron!
Glòria al nou Senyor Fosc!
Glòria al senyor Sàuron!
Tot això…
ho planejares des del principi.
Si us plau. Em tens en massa alta estima.
El camí no és mai recte.
Ni jo en veig tots els trencalls.
És encara més bell del que em va fer creure en Celebrímbor.
Dona-me'l.
Dona'm el teu anell i els Nou.
No desitjo fer-te mal.
I desitges guarir-me?
Desitjo guarir… tota la Terra Mitjana.
Com has fet amb Erégion?
A terra!
Tibeu!
-No, uruk! -No!
Això conté tota la feina d'en Celebrímbor.
La saviesa de qui ha habitat aquest indret.
Val més que les joies i, fins i tot, que la sang.
Lleva'ns la vida, però deixa estar això. T'ho prego.
Traïdors covards!
Quiets!
El senyor Sàuron vol els líders d'una peça.
Galàdriel,
tu, més que cap altre elf, comprendràs que,
per trobar la llum, primer hem de palpar la foscor.
No som iguals. Mai no ho fórem.
És una més de les teves il·lusions.
No del tot.
Combatent al teu costat...
he sentit...Si em pogués aferrar a aquesta sensació…
Ja no eren capaços de distingir-me del mal contra el qual lluitava.
No són les llavors que plantares?
Et veig.
Conec la teva ment.
La porta encara és oberta.
La porta és tancada.
Jo t'hauria posat una corona al cap.
No hauria descansat
fins que tota la Terra Mitjana s'hagués prostrat
per venerar la llum de la seva reina.
Els pobles lliures de la Terra Mitjana
sempre se't resistiran.
Els anells són meus.
Els nans.
Va, deixa'm anar.
Durin.
No!
El príncep està de dol.
Va, va!
Dona'm el teu anell.
Galàdriel. L'anell.
Desitges guarir la Terra Mitjana?
Guareix-te tu.
Estem desbordats, senyor Sàuron.
Els nans cobreixen la retirada dels elfs.
Si els perseguim, molts uruk…
Això no són meres ferides del cos.
El seu esperit immortal es veu atret cap al regne de l'ombra.
Galàdriel, per la llum del Rei Antic,
ordeno que t'abandoni tota foscor.
Per la llum del Rei Antic,
ordeno que t'abandoni tota foscor.
La perdem.
La foscor és massa poderosa. No la puc salvar.
Jo sí que puc.
Podem.
Ho hem d'arreglar.
Quan la meva família…
el senyor Caus em va dir
que algunes coses no es poden arreglar.
Que hi ha coses que es perden per sempre.
Per més que ens hi escarrassem.
Per més que dolgui.
O per més que el cor glateixi…
per tornar-les a arreglar.
Perquè aquest món és molt més gran que nosaltres.
I de vegades els vents que ens bufen en contra són massa forts.
"Són moments", va dir el senyor Caus,
"que hem d'acceptar.
Si està trencat, està trencat i ja està."
I el que es pot fer, en tot cas, és mirar de construir una cosa nova.
Estrany, no ens oblidis.
Gràcies de cor, gran elf.
I si agafes alguna altra cosa?
Adeu, gran elf.
"Grànelf"?
No han vist mai cap elf.
I tampoc han sortit de casa.
Els he ajudat a fer la farda…
però és la seva primera migració
i no tenen ni idea de què agafar.
Ni de què deixar.
Si depengués de mi…
vagaríem pels ermots d'aquest món.
Menjant cargols i escarabats fins que el sol es quedés sense dies,
però ara em toca fer el meu camí i a tu, fer el teu.
Som criatures molt diferents, Nori,
després de tot.
No som tan diferents, no et pensis.
Tot ha estat una prova, oi que sí?
Un altre dels teus enigmes.
Havia d'escollir l'amistat abans que el poder.
Les havia d'ajudar.
Havia de trobar això.
Un màgic no troba la seva vara.
La vara el troba a ell.
Com el nom.
Gàndalf.
Així és com em diran, oi?
Doncs que comenci la cançó.
I plegats cantem-la.
Apa, dol! Som-hi, dol! Repica el calze.
Mosques de la sorra hi ha, abelles vora el salze.
Doncs que comenci la cançó i plegats cantem-la.
De la lluna i el vel, els sol i les estrelles.
Fulles relluents, gebre sobre plomes,
i esquellerincs a la bruguerola.
Oh, en Tom Bombadil, ell somriu amb força
Va amb jaqueta blava i unes botes griogues.
Joncs a la bassa hi ha, i també cultius,
el vell Tom Bombadil i la filla del riu.
Erégion ha caigut.
Els supervivents han fugit a una vall que queda al nord.
I l'Élrond?
Els comanda.
Envia un missatge.
Digue-li que Khazad-dûm els ofereix ajuda un cop més.
Aquí també tenim problemes, amor meu.
La mort del teu pare ens ha posat en un tràngol.
Els senyors de les Muntanyes Blaves li van pagar abundosos tributs
i demanen una compensació.
Això no és tot.
Corre el rumor que no éreu l'hereu preferit del vostre pare.
Que hi ha altres senyors nans que presenten reclamacions.
I sembla que el vostre germà està reunint suports.
Llàstima.
Amb tu no havia gaudit mai de tan pacífica companyia.
Em penso que m'hi estava acostumant.
Descansa.
Aquí estem emparats.
-Quin lloc és, aquest? -Un refugi.
Protegit… pels anells dels elfs.
Comandant.
Arondir.
He reunit els altres, Rei Suprem. Esperen la decisió.
Els exèrcits d'en Sàuron recorren Èriador.
Tota la Terra Mitjana és al seu abast, fins i tot Lindon.
Cal decidir si ataquem i li plantem cara
o si ens repleguem per preparar les defenses.
L'espasa o l'escut.
Alguns dels més braus d'Erégion han mort.
Els pocs supervivents estan molt masegats de cos i d'esperit.
Els resten poques forces per lluitar.
A penes n'han tingut per fugir.
Quin camí aconselles prendre, comandant Galàdriel?
Jo evocaria el consell
del nostre car amic, Celebrímbor,
el més gran dels elfs ferrers.
I recordaria al nostre poble…
que no és la força, el que venç la foscor,
sinó la llum.
I el sol encara brilla.
Subtítols: Guillermo Parra
Supervisor creatiu Roger Peña