‫בפרקים הקודמים...‬
‫תעסיק את עצמך רק בבנות ההרפוט.‬
‫אני אטפל באיסטר בעצמי.‬
‫מכשף האופל מצא את המטה שלו.‬
‫עכשיו הגיעה העת שאתה תמצא את שלך.‬
‫אלא אם תרצה להיות במקום אחר.‬
‫נורי.‬
‫אם לא אמצא אותה בקרוב, היא תמות.‬
‫שתיהן ימותו.‬
‫החברה שלך או הייעוד שלך?‬
‫הבחירה שלך.‬
‫יש משהו מתחת למכרות.‬
‫רוע עלום שם.‬
‫אסור לכם לחפור.‬
‫בקושי הוצאנו אצבעון מתוך ים השפע שלו.‬
‫אביך... הוא השתמש בגרזן נגד אנשיי.‬
‫אם תיקח את הצבא לארגיון כעת,‬
‫קהזד-דום עלולה לא להיות פה כשתשוב.‬
‫אני אסטריד.‬
‫בטח לא חסרים לכם אף פעם מים באי שלכם.‬
‫בנומנור יש לנו מים ברוב הבתים.‬
‫אשמח לראות את זה.‬
‫אני מהמר שגם ארוסך ישמח לראות.‬
‫הוולאר פסקו שהיא...‬
‫חפה מפשע!‬
‫הריעו לטאר מיריאל, מלכת הים!‬
‫הריעו למלכה מיריאל! הריעו!‬
‫ברגע שהרמאי רוכש אמון של ברייה,‬
‫הוא משיג את היכולת לעצב את מחשבותיה עצמן.‬
‫בלחימה לצידך, אני...‬
‫הרגשתי...‬
‫גם אני חשתי בזה.‬
‫את כבר הושפעת פעם אחת.‬
‫כן.‬
‫הוא מכיר את מחשבותיי. ואני מכירה את מחשבותיו.‬
‫ולכן אני חייבת להתעמת איתו.‬
‫אסור לך להתעמת איתו לבד.‬
‫המלך העליון סבור שאהיה חשופה לרמאות.‬
‫ומדוע הוא חושב ככה?‬
‫תפסיק, אלרונד.‬
‫תשע טבעות לשעבוד עולם בני האדם.‬
‫כפי שהוא... שעבד אותי.‬
‫- אני רוצה את התשע! - לא!‬
‫הן כבר רחוקות מהישג ידך בשלב זה.‬
‫אז אתה תביא לי אותן ותניח אותן בידי.‬
‫ביחד, הכתר הזה והטבעות שלכם‬
‫יהיו חזקים דיים להשמיד את סאורון לעולמים באמת.‬
‫לסאורון אין צבא משלו.‬
‫אז הוא משך את הצבא שלך הנה במקום זה.‬
‫הוא רוצה שתתקוף את ארגיון.‬
‫הכול במסגרת תוכניתו!‬
‫זה מה שסאורון רוצה!‬
‫זאת הטבעת.‬
‫היא מחזיקה בו, בראש ובנפש.‬
‫קחי אותו לחדר המרפא.‬
‫מה תעשה?‬
‫לא משנה מה תשמעי, אל תלכי אחריי במורד המכרה.‬
‫דורין.‬
‫תסיר את הטבעת!‬
‫אמרתי להסיר אותה!‬
‫אחרת אסיר את כל היד!‬
‫אתה חזק מספיק כדי להניף גרזן.‬
‫אבל האם אתה חזק מספיק כדי להשתמש בו נגד אביך?‬
‫לא, אבא, אני לא.‬
‫תמיד היית חזק ממני.‬
‫אתה זוכר שהייתי נער צעיר והיינו משחקים בהורדת ידיים?‬
‫היית נותן לי להרים את ידי, רק מעט, כדי שאחשוב שאולי אוכל לנצח.‬
‫ואז הטחת אותה שוב למטה.‬
‫וידעתי שאין שום דבר חזק יותר מאבא שלי.‬
‫תחזור להיות שוב חזק, אבא.‬
‫תסיר אותה. אני מתחנן בפניך.‬
‫לגמדאי... אסור להתחנן אף פעם.‬
‫לא!‬
‫בוא ותראה, בני!‬
‫בוא ותראה את העושר האמיתי של ההר שלנו.‬
‫הבט.‬
‫השושלת של דורין.‬
‫אבל כדי לראות את ההר שלנו כמו שאני רואה,‬
‫אתה חייב לענוד טבעת, בני.‬
‫ההר לא שלנו, אבא.‬
‫אתה לימדת אותי את זה.‬
‫בעזרת הטבעות הללו, הוא יכול להיות שלנו.‬
‫רוץ.‬
‫רוץ, אבא!‬
‫דורין.‬
‫דורין!‬
‫דורין.‬
‫מעולם לא נתתי לך להרים את ידך. זה היית אתה.‬
‫רק אתה. הלכת והתחזקת.‬
‫סלח לי, בני.‬
‫המלך דורין.‬
‫לא!‬
‫שר הטבעות: טבעות הכוח‬
‫מאנווה הבטיח שתבוא.‬
‫אני מודה שהסבלנות שלי קצה,‬
‫אבל לא אמונתי בך, ידידי הוותיק.‬
‫אתה מכיר אותי?‬
‫מכיר אותך? אנחנו כמו שארי בשר.‬
‫היינו חמישה.‬
‫אבל אתה היית זה ששכנע אותי‬
‫לעזוב את המערב הרחוק לטובת העולם הזה,‬
‫כי ידעת שלאף אחד מאיתנו‬
‫לעולם אין סיכוי להביס את סאורון לבדו.‬
‫אבל נאמר לי שאתה מבקש לחבור לסאורון.‬
‫נסעת אל ר'ון בחיפוש אחר תשובות, ידידי הוותיק.‬
‫לך אחריי ותקבל אותן.‬
‫העבר שלך, השם שלך.‬
‫אפילו המטה שלך.‬
‫לא עשיתי את המסע לבדי. שתי זוטוניות סייעו לי.‬
‫כן, אלנור ברנדיפוט ופופי פראודפלואו.‬
‫אין לך סיבה לדאוג.‬
‫טיפלתי בזה. הקטנטנות מוגנות.‬
‫בואו!‬
‫פופי! נורי!‬
‫הוריתי לא לפגוע בהן.‬
‫הן לא ייפגעו, ברגע שתיתן לנו את כל מה שהובטח לנו.‬
‫סלח לי, ידידי הוותיק.‬
‫חשבתי שהנוודים האלה יעזרו לי למצוא אותך.‬
‫כעת אני מבין שהיה טיפשי מצידי לתת אמון בשותפים שפלים שכאלה.‬
‫בני עמי היו בעבר מלכים, מכשף.‬
‫לכו!‬
‫לכו עכשיו!‬
‫ניסינו למצוא אותך.‬
‫חברותיי היקרות.‬
‫הוא הברנש שחיפשת פה מההתחלה?‬
‫מכשף האופל?‬
‫זה שם שאיני מאמץ.‬
‫בני האדם הדביקו לי אותו לפני זמן רב,‬
‫מתוך בורות ופחד מפני בני מינינו.‬
‫אני מקווה שפעולותיי היום יגרמו לכם להכיר אותי טוב יותר.‬
‫אתה מתכוון לפעולה מסוג כזה?‬
‫את מרחמת על זה שחרבו הוצמדה לגרונך?‬
‫כן.‬
‫רחמים לא יביסו את סאורון.‬
‫ואילו אתה הבסת את סאורון, זה היה מספק?‬
‫או שתבקש להיות היורש שלו?‬
‫לך בדרכי, ועם הזמן, שנינו נהיה יורשיו.‬
‫אעדיף ללכת במדבר הזה לעולמי עד,‬
‫אלמוני ונשכח.‬
‫אז לא ממש הותרת לי ברירה, ידידי הוותיק.‬
‫כולם לצאת!‬
‫אני רק מקווה שהאובדן של מי שיקרים לך מכול‬
‫ייתן לך טעימה מהסבל שכל הארץ התיכונה תכיר‬
‫אם סאורון יהיה המנצח!‬
‫לא!‬
‫כשתשוב לעשתונותיך, אני אמתין.‬
‫נורי! נורי.‬
‫אנחנו מצפים לתשובות. מה הפירוש של זה?‬
‫ציוו עליי רק לכנס אתכם פה.‬
‫אין לי שום תשובות לספק.‬
‫מנהיגי הנאמנים.‬
‫אני מודה לכולכם שבאתם בשעה כה מאוחרת.‬
‫לאיזו מטרה?‬
‫גילינו מדוע מיריאל הצליחה לכשף את הים.‬
‫נראה שיש לה בעל ברית בעל כוחות ערמומיים.‬
‫בעל ברית שכבר פצע פעם את נומנור,‬
‫וצובר כעת כוחות כדי לגרום לנו לדמם.‬
‫מגוחך.‬
‫למלכת הים אין שום בעלי ברית, פרט לוולאר שתומכים בה.‬
‫סאורון?‬
‫כל המכונים כביכול "נאמנים" מוכרזים בזאת‬
‫בוגדים במערב.‬
‫החל מעתה, כל הנומנורים המסורים נקראים להתנגד לאיום הזה.‬
‫כולם לזוז.‬
‫בוגד!‬
‫קחו אותם.‬
‫פרזון, אסור לך לעשות את זה!‬
‫קדימה, בוגד.‬
‫אבא.‬
‫אבא, בבקשה.‬
‫אין זמן להסביר.‬
‫הם באים לעצור אותך.‬
‫לבדוק שם. לפנות אותם.‬
‫האם יש שם נאמנים?‬
‫לא. לך לדרכך.‬
‫שאספר לאר פרזון על עזות המצח שלך?‬
‫לא להתנגד. לא להדוף בחזרה. לזוז!‬
‫לך לדרכך.‬
‫טוב. את כולם. וגם שם למעלה. את הכול.‬
‫עלינו לצאת למערב. יש שם נאמנים.‬
‫בני אנריון ביניהם.‬
‫אני מכיר ספן שיכול להוציא אותנו מהעיר.‬
‫עליך לנוע רק בלילה.‬
‫הכוכבים יסייעו לך וישמרו על צעדיך.‬
‫וצעדייך.‬
‫אין צורך בעיניים כדי להוביל בחושך.‬
‫איזו פחדנות הפגנתי אי פעם, כך שתחשבי‬
‫שאשקול אי פעם לדאוג לביטחוני‬
‫תוך סיכון ביטחונך?‬
‫מקומי פה. זה ידוע לך.‬
‫אז היכן מקומי אם לא איתך?‬
‫היא נקראת נרסיל.‬
‫הלהבה הלבנה.‬
‫השב לך את מעמדך,‬
‫ובעזרת החרב הזאת, את ייעודך.‬
‫לכו!‬
‫אין שום מוצא, אלפית.‬
‫אתם יכולים לברוח, אבל לא...‬
‫מכאן.‬
‫אימא.‬
‫האדון-האב שלכם רוצה אותי.‬
‫שחררו אותם ואבוא מרצוני.‬
‫תני לי סיבה אחת, אלפית.‬
‫אתן לך תשע.‬
‫תראה מה עשית לעצמך.‬
‫הם יגיעו הנה בכל רגע.‬
‫ראית פעם אורקים בלהט הקרב?‬
‫משתלט עליהם טירוף.‬
‫תאוות דם.‬
‫כשגונדולין נפלה, אמרו שזה היה בלתי פוסק.‬
‫במשך שבועות.‬
‫תגיד לי איפה החבאת את הטבעות, ואשים כעת סוף לסבלך.‬
‫בוודאי כמעט חצות היום.‬
‫יכלו לשמוע פעם שלדגים עפים אל הנהר.‬
‫חבל שהשתקת אותם.‬
‫כל מעשיי נועדו למענך.‬
‫האש שלך חישלה את פלאי העידן.‬
‫אני רק רוצה לחלוק אותם עם העולם.‬
‫בבקשה.‬
‫תאפשר לי.‬
‫אבל הטבעות מחוץ להישג ידך.‬
‫כפי שאני אהיה, תוך זמן קצר.‬
‫שכן בקרוב אלך אל חופי הבוקר.‬
‫תישא אותי לשם רוח שלעולם לא תוכל לרדוף אחריה!‬
‫יש דרכים להשאיר אותך בחיים.‬
‫ידידי.‬
‫האם עליי להדגים לך את מיומנותי גם באומנות הזו?‬
‫"אומנות".‬
‫האומנות היחידה שלך היא בוגדנות.‬
‫כה טהורה שהיא תבגוד ביד שחישלה אותה.‬
‫מילותיך חלולות.‬
‫לא.‬
‫לא. תקשיב לי. תקשיב לי!‬
‫צל של מורגות'!‬
‫תקשיב למילותיו של קלברימבור על ערש דווי.‬
‫טבעות הכוח יהרסו אותך.‬
‫ובסוף, אני צופה,‬
‫שאחת בלבד תביא לכיליון המוחלט שלך!‬
‫אתה טועה. אני הבורא שלהן.‬
‫אני האדון שלהן.‬
‫לא.‬
‫אתה... האסיר שלהן.‬
‫סאורון, שר...‬
‫הטבעות.‬
‫האם אתה הוא? האם אתה סאורון?‬
‫יש לי שמות רבים.‬
‫מהו שמך, אורוק?‬
‫ביש מזל... לארוז פגיון בתיק.‬
‫אומרים שזה מקצר מסע.‬
‫הוא כבר דקר אותי פעם אחת.‬
‫אהמר שהנזק כבר נגרם.‬
‫איך אתה חי עם זה?‬
‫מרפא טוב תפר אותי.‬
‫התכוונתי, בעניין אימא שלך.‬
‫שמעתי מה שאמרת.‬
‫על זה שהכול באשמתך.‬
‫רציתי לדעת איך אתה נושא את זה.‬
‫גרוע.‬
‫נשאתי את זה גרוע.‬
‫לא קלטתי את זה עד שבאתי הנה.‬
‫מדוע?‬
‫נראה שיש פה דברים גדולים יותר משחשבתי.‬
‫מספיק כדי שאבין עד כמה נהייתי קטן.‬
‫בואו לעזור לי.‬
‫כדאי שנתחיל לעזור להם לפרוק.‬
‫אתה בטוח שלא תבוא איתי?‬
‫אני מעדיף להיות אדם שפל.‬
‫גם אני העדפתי את זה.‬
‫התחרטת?‬
‫להחליף את מה שתיאו השאיל לי.‬
‫את יכולה להניח את זה שם.‬
‫שמעתי שאתם בונים בית.‬
‫הייגן התחיל להניח יסודות לפני כמה ימים.‬
‫כשהוא הניח את אבן הפינה...‬
‫הוא ביקש מהאלים לשמור על אהבתנו חזקה, כל זמן שהבית עומד על תילו.‬
‫אני שמח בשמחתך.‬
‫תמיד חשבתי שטוב ליבו מעלה בי רחשי אהבה.‬
‫אבל כשהוא אמר זאת, חשתי בחילה.‬
‫הרגשתי כאילו...‬
‫למה את מספרת לי את זה?‬
‫אני...‬
‫בואי איתי.‬
‫בואי איתי לנומנור.‬
‫אנשים שפלים מפלרגיר, שלומות.‬
‫אני תיאו, בנה של ברונווין.‬
‫תביאו את הציוד של המודד.‬
‫אולי לא שמעת.‬
‫זה תיאו. אימא שלו הייתה ברונווין.‬
‫מובן שהיא הייתה. ומי אתה?‬
‫הוא המנהיג של חצי מהמושבה.‬
‫הוא בא לעזור לי בקיום ההסכם שעשינו עם מלכתכם.‬
‫ההסכם השתנה.‬
‫נבנה מגדל שמירה שישקיף על הנהר.‬
‫נהרוס כמה בתים אם נצטרך.‬
‫המצב של המקום מחפיר.‬
‫האם זה קמן?‬
‫איסילדור?‬
‫אחותך תשמח כל כך לשמוע שמצאנו אותך.‬
‫אני מעולם לא התייאשתי, גם כשכולם אמרו שלא נותרו ניצולים.‬
‫לא היו נותרים, לולא ברק.‬
‫לבטח יש מקום בספינה.‬
‫שפע.‬
‫אז עוד אדם לא יהווה בעיה.‬
‫אין מעבר לשפלים.‬
‫אני שרדתי התפרצות. אחותי חברה בגילדה.‬
‫אבי הוא רב חובל של המלכה השליטה מיריאל.‬
‫לבטח אפשר לחרוג מהכללים.‬
‫אני חושש שאתה טועה.‬
‫אבי הוא כעת המלך.‬
‫ואביך... מבוקש בגין בגידה.‬
‫יכול היה להיות גרוע יותר.‬
‫אילו השגתי את מבוקשי, השוטה הזקן היה מת.‬
‫אני הצלתי את חייך, עלוב...‬
‫שאגיד להם לשחוט את הסוס?‬
‫האנשים האלה נראים רעבים.‬
‫אם תזלזל בי שוב, ובאמת תאבד בארץ התיכונה.‬
‫תקשיבו כעת.‬
‫פלרגיר כבר אינה מושבה של נומנור אלא מבצר לחייליה.‬
‫ואני המפקד שלו.‬
‫כל אדם שפל שמבקש להישאר פה‬
‫ימסור הקצאה קבועה של עצים מהיערות הסובבים,‬
‫לבינוי הצי של הוד מלכותו.‬
‫מה לגבי האספקה שהבטחתם? המזון לחורף?‬
‫בלי עצים אין אספקה.‬
‫אבל אני בטוח שזו לא תהיה בעיה בעבורכם. אלה הרי רק עצים.‬
‫האלפית הסגירה את עצמה.‬
‫תניחו לנו.‬
‫אני מקבלת את התנאים שלך, אורוק.‬
‫מה שסאורון מבקש נמצא אצלי.‬
‫שים סוף לטבח הזה, ואעשה כבקשתך.‬
‫אני אעזור לך להשמיד אותו.‬
‫איך את מצפה להשמיד את סאורון בלי הטבעת שלך?‬
‫נראה שגם פצעים שהיו פתוחים עידן‬
‫עדיין יכולים להירפא לפעמים.‬
‫אדר.‬
‫כשנראיתי ככה לאחרונה, נקראתי בשם אחר.‬
‫מה הוא היה?‬
‫שם חסר משמעות. שם שניתן לי.‬
‫אדר הוא השם שהרווחתי.‬
‫תעזרי לי להרוויח אותו מחדש.‬
‫קחי אותה.‬
‫תעזרי לי להכחיד את סאורון בעזרתה,‬
‫ואני נשבע לך שאחזיר את ילדיי למורדור,‬
‫ולא אכריז שוב מלחמה על הארץ התיכונה.‬
‫שחטתי יותר ילדים שלך מכל אלף שקיים.‬
‫אני סולח לך.‬
‫נגמרו הלהבות, נגמרה החשכה.‬
‫מי ייתן והטבעת הזאת תרפא את הקרע בין האלפים לאורוק.‬
‫הבה ניצור שלום נצחי בארץ התיכונה.‬
‫עתה ולעולמים.‬
‫מה קרה?‬
‫מצאנו את סאורון, האדון-האב.‬
‫הוא ניסה לגרום לגלוג לבגוד בך, אבל הוא התנגד.‬
‫אז סאורון עשה את זה.‬
‫האחרים רודפים אחריו כעת.‬
‫סלח לי, ילד.‬
‫מאוחר מדי.‬
‫לעולם לא מאוחר מדי.‬
‫גם לא לי,‬
‫ולא לך, בני.‬
‫מאוחר מדי.‬
‫גלדריאל.‬
‫הילדים... שלי...‬
‫הם כבר לא ילדים.‬
‫מהן הפקודות, הלורד סאורון?‬
‫למחוק את ארגיון.‬
‫לא להשאיר שום אלף בחיים.‬
‫אבל להביא לי את מנהיגיהם.‬
‫הריעו לסאורון!‬
‫הריעו לאדון האופל החדש!‬
‫הריעו ללורד סאורון!‬
‫כל זה...‬
‫היה התכנון שלך מההתחלה.‬
‫בבקשה. את מעריכה אותי יותר מדי.‬
‫הדרך תמיד מתפתלת.‬
‫אפילו אני לא רואה את כל מסלוליה.‬
‫היא עוד יותר יפה משקלברימבור גרם לי להאמין.‬
‫תני לי אותה.‬
‫תני לי את הטבעת שלך... ואת התשע.‬
‫איני רוצה לפגוע בך.‬
‫האם אתה רוצה לרפא אותי?‬
‫אני רוצה לרפא... את כל הארץ התיכונה.‬
‫כפי שריפאת את ארגיון?‬
‫למוטט,‬
‫ולמשוך!‬
‫- לא, אורוק! - לא!‬
‫זה התיעוד המלא של יצירותיו של קלברימבור!‬
‫החוכמה של כל מי שגר פה אי פעם.‬
‫זה יקר יותר מתכשיטים או אפילו דם.‬
‫קחו את חיינו. תניחו לזה, אני מפציר בכם.‬
‫בוגדים פחדנים!‬
‫רגע!‬
‫הלורד סאורון רצה את מנהיגיהם בלי פגע.‬
‫גלדריאל,‬
‫לבטח את מכל האלפים מבינה‬
‫שכדי למצוא את האור, עלינו לגעת תחילה באפלה.‬
‫אנחנו לא דומים. מעולם לא היינו.‬
‫זו הייתה רק עוד אחת מהאשליות שלך.‬
‫לא הכול.‬
‫בלחימה לצידך,‬
‫אני הרגשתי שאם רק אוכל להיאחז בהרגשה הזאת.‬
‫הם כבר לא בידלו ביני ובין הרשע שבו נלחמתי.‬
‫אלה לא הזרעים שאת שתלת?‬
‫אני רואה אותך.‬
‫אני מכיר את מחשבותייך.‬
‫הדלת עדיין פתוחה.‬
‫הדלת סגורה.‬
‫הייתי מניח כתר על ראשך.‬
‫לא הייתי נח לעולם‬
‫עד שכל הארץ התיכונה הייתה יורדת על ברכיה‬
‫כדי לסגוד לאור של מלכתה.‬
‫העמים החופשיים בארץ התיכונה‬
‫תמיד יתנגדו לך.‬
‫הטבעות שלי.‬
‫גמדאים.‬
‫נו כבר. תרפה ממני.‬
‫דורין.‬
‫לא!‬
‫הנסיך מתאבל.‬
‫לזוז!‬
‫תני לי את הטבעת שלך.‬
‫גלדריאל. הטבעת שלך.‬
‫אתה רוצה לרפא את הארץ התיכונה?‬
‫תרפא את עצמך.‬
‫אנחנו מוכרעים, הלורד סאורון.‬
‫הגמדאים מחפים על נסיגת האלפים.‬
‫אם נצא במרדף, אורוקים רבים...‬
‫אלה לא רק פצעים של הגוף.‬
‫הנשמה האלמותית שלה נשאבת לממלכת הצללים.‬
‫גלדריאל, בשם אורו של המלך הקדום,‬
‫אני מורה לאופל כולו לצאת ממך...‬
‫בשם אורו של מלך הקדום,‬
‫אני מורה לאופל כולו לצאת ממך...‬
‫אנחנו מאבדים אותה.‬
‫האופל חזק מדי. אני לא יכול להציל אותה.‬
‫אני יכול.‬
‫אנחנו יכולים.‬
‫נצטרך לתקן את זה.‬
‫אחרי שהמשפחה שלי...‬
‫מר בורוז הושיב אותי.‬
‫הוא אמר לי שיש דברים שאי אפשר לתקן.‬
‫יש אובדנים שאובדים לנצח.‬
‫לא משנה עד כמה ניאבק.‬
‫עד כמה זה כואב...‬
‫או עד כמה ליבנו חושק...‬
‫לחבר אותם בחזרה.‬
‫כי העולם הזה הרבה יותר גדול מכולנו.‬
‫ולפעמים הרוחות שמנשבות נגדנו חזקות מדי.‬
‫באותן פעמים, אמר מר בורוז,‬
‫עלינו להשלים עם זה.‬
‫מה שנשבר נשבר ולא בר תיקון.‬
‫וכל מה שאפשר לעשות זה לנסות ולבנות משהו חדש.‬
‫אל תתנהג כמו זר.‬
‫רוב תודות, גדל-אלף.‬
‫אולי כדאי לקחת משהו אחר?‬
‫היה שלום, גדל-אלף.‬
‫גדל-אלף?‬
‫הם מעולם לא ראו אלף בעבר.‬
‫הם בכלל לא עזבו את הבית בעבר.‬
‫ניסיתי לעזור להם לארוז, אבל...‬
‫זאת הנדידה הראשונה שלהם,‬
‫ואין להם מושג מה להביא.‬
‫ומה להשאיר.‬
‫אילו עשיתי כרצוני, אנחנו...‬
‫היינו צועדים בשממות של העולם.‬
‫היינו אוכלים חלזונות וחיפושיות עד קץ הימים,‬
‫אבל הגיע הזמן שאני אלך בדרכי ואתה תלך בדרכך.‬
‫אנחנו יצורים שונים מאוד, נורי,‬
‫בסופו של דבר.‬
‫בכלל לא שונים, אם תשאל אותי.‬
‫הכול היה מבחן, נכון?‬
‫עוד אחת מהחידות שלך.‬
‫הייתי אמור לבחור בידידות על פני כוח.‬
‫הייתי אמור לעזור להן.‬
‫הייתי אמור למצוא את זה.‬
‫מכשף לא מוצא את המטה שלו.‬
‫הוא מוצא אותו.‬
‫כמו את שמו.‬
‫גנדלף.‬
‫ככה יקראו לי, נכון?‬
‫עכשיו תנו לשיר להתחיל‬
‫הבה נשיר ביחד‬
‫צער בוא, צער שמח צלצולי שמחות‬
‫זבובנים בעשב דבורים בערבות‬
‫עכשיו תנו לשיר להתחיל הבה נשיר ביחד‬
‫על שמש, כוכבים, ירח וערפל גשם ומזג אוויר מעונן‬
‫אור על העלה הנובט טל על הנוצה‬
‫רוח בגבעה החשופה פעמונים באברש‬
‫טום בומבדיל הקשיש הוא ברנש עליז‬
‫תכלכל הוא מקטרונו ומגפיו צהובים‬
‫קנים ליד הבריכה המוצלת חבצלות על המים‬
‫טום בומבדיל הקשיש ובת הנהר‬
‫ארגיון נפלה.‬
‫הניצולים נסו לעמק צפונית לכאן.‬
‫ואלרונד?‬
‫הוא הוביל אותם.‬
‫שלח הודעה.‬
‫תגיד לו שקהזד-דום שוב נכונה להגיש סיוע.‬
‫יש לנו צרות משלנו, אהובי.‬
‫פטירתו של אביך הותירה אותנו בתסבוכת.‬
‫אדוני ההרים הכחולים שילמו לו מנחות אדירות‬
‫והם דורשים לגבות.‬
‫אבל יש עוד.‬
‫מסתובבות שמועות שלא היית היורש המועדף על אביך.‬
‫שחלק מאדוני הגמדאים האחרים מקדמים תביעות.‬
‫ו... נראה שאחיך צובר תמיכה.‬
‫חבל.‬
‫מעולם לא ידעתי שלווה כזו בחברתך.‬
‫אני סבור שהתרגלתי לזה.‬
‫תנוחי.‬
‫אנחנו מוגנים פה.‬
‫- מהו המקום הזה? - מקום מקלט.‬
‫מוגן... בטבעות האלפים.‬
‫המפקדת.‬
‫ארונדיר.‬
‫כינסתי את האחרים, המלך העליון. הם ממתינים להחלטתך.‬
‫הצבאות של סאורון משוטטים ברחבי אריאדור.‬
‫כל הארץ התיכונה בהישג ידו כעת. אפילו לינדון.‬
‫עלינו להחליט אם לתקוף ולקחת אליו את הקרב...‬
‫או לסגת כדי להכין את מגננותינו.‬
‫לתקוף או להתגונן.‬
‫רבים מחייליה האמיצים של ארגיון נפלו.‬
‫המעטים ששרדו שבורים. בגוף או בנפש.‬
‫לא נותר בהם כמעט כוח לחימה.‬
‫בקושי היה להם כוח לנוס.‬
‫על איזו דרך תמליצי את, המפקדת גלדריאל?‬
‫הייתי נזכרת בעצתו‬
‫של ידידנו היקר, קלברימבור,‬
‫גדול האלפים הנפחים.‬
‫ומזכירה לאנשינו...‬
‫שלא החוזק הוא שגובר על החשכה,‬
‫אלא האור.‬
‫והשמש עדיין זורחת.‬
‫תרגום כתוביות: תמי יפה‬
‫בקרת כתוביות גדי לוי‬