DEM
Borte er dagene
Da mitt hjerte var ungt og lykkelig
Borte er slitet
Fra bomullsåkrene langt unna
Katta i sekken.
DAG 4
VILLE IKKE VEKKE DEG TOK JENTENE, ER STRAKS TILBAKE, HILSEN H
Kom tilbake hit.
Gi meg den pinnen.
Mamma!
Vennen!
-Hallo. -Hazel?
-Lucky Emory? Er det deg? -Det er meg.
Luck, lurte på hvor lenge Emory skulle holde dere gjemt
i fine Øst-Compton. Liker du det?
Sannheten er, Hazel,
om jeg ikke kommer meg ut i dag,
slår jeg kanskje til ei kjerring.
Jeg kjente deg igjen.
Så det da du kom inn.
Du ønsker ikke lenger å bli solgt flere dårlige varer.
Du vet hva jeg snakker om.
Tipper den forrige hatten du kjøpte, ikke varte så lenge.
Du ble lurt.
Det er derfor jeg bare skal vise deg ett apparat.
Du fortjener å nyte det samme underholdningssystemet jeg nyter.
-Jaså? -Det er et faktum.
Om min kone skrøt til sine naboer, bare tenk deg din kones glede.
Hvordan hennes venner vil glo når de får se en Motorola.
Moren min har ingen venner.
Det vil hun få nå.
Sears og Roebuck selger den billigere.
Jeg skal snakke med eieren.
Ser hva jeg kan gjøre.
Hør her...
Hva om vi slutter å vente på at mamma blir med oss på kino?
Hva med å ta med kinoen hjem?
Og vi kan se det sammen.
Hva med gratis hjemlevering? Hvordan høres det ut?
Vi tar den.
Dere har sikkert 100 søskenbarn. Nå vil sikkert alle sove over.
Pappa.
Pappa!
Hvor lenge?
-Omtrent to timer? -To timer?
Greit.
Til deg.
Du har nok 100 søskenbarn som liker iskrem.
Jeg er redd vi må avslutte kaffemøtet tidlig.
Jentene er på vei for å...
Det har vært kaotisk her i det siste.
Nei. Om du får gjester, vil jeg ikke være til bry.
Nei. Jeg mente ikke øyeblikkelig, George.
Vi kan ikke bruke så mye tid som vanlig. Det er alt.
Nei. Selvsagt.
Sikker på at det går bra?
Snakk.
Om hva som helst.
Ok.
Yrkeshemmelighet. Sjokolademelk.
Brune kyr.
George Bell.
Jeg tror du utnytter godtroende husmødre
og deres mangel på kunnskap om husdyrhold.
Om jeg ser godtroende husmødre, skal jeg gi beskjed.
Har du prøvd kjeksen?
Har du vært på en gård, Betty?
Fru Wendell.
Hvis du noen gang...
Hvis du trenger et sted
å komme bort fra det hele.
Jeg vet ikke om en gift kvinne kan dra
til en herres gård når enn hun føler for det.
Nei. Jeg mente ikke...
Selvsagt, Clarke også. Begge to. Som mine gjester.
-Nei, jeg mente ikke... -Ikke i det hele tatt.
Nei, jeg bare...
Men tilbudet står ved lag, du og Clarke kan komme.
Få tankene vekk fra dette.
Hva gjør du i kveld?
Dere får meg til å bruke alle pengene.
ISKREM
Hvor skal vi sitte?
Helt fremst. Kom an.
Blir det en eggekrem, en frappe, eller en iskrem-brus?
To iskrem-brus og en kaffe, takk.
Greit. Kommer straks.
God ettermiddag, frue.
Kjære? Kom hit.
-Her. -Hun gikk ut.
Du må være lege eller noe, herr Emory.
Nei, men takk.
For et par dollar til kan vi sette den sammen. Sette opp antennen.
Jeg tar det herfra.
Takk igjen.
Takk.
Hvor lenge har du bodd her?
-Her? -Compton.
-Bare i noen dager. -Vi har to stopp til.
Pass på deg selv.
Hei!
Ro ned, galninger.
-Slutt! -Dere.
Vent.
Bra, du fant oss.
Jeg hørte alt om deg fra fetter Henry.
Du må fortelle meg hvordan Compton er.
La meg ta tingene dine.
Å, du store. Jeg beklager. Jeg burde tatt med en kake.
Hva dreier alt dette seg om?
Hei.
Og jeg har ikke sett deg siden du var ni.
-Jeg gikk ikke til butikken. -Hun glemte å ta med kake.
Kjøpt?
Jeg er glad du kom tomhendt. Kom hit.
Når du kommer hit, trenger du bare ta med deg selv.
Hazel fikser det. Kom igjen.
Kom dere unna. Kom igjen, Junebug. Ta med vennene dine.
Sett deg her.
Jeg henter en cocktail til deg. Åpne for meg, Cynthia.
-Hei, Cynthia. Jeg hadde en avtale. -Hei.
Å, Gud. Det må være Rosalie.
Du er den eneste som ikke tar hintet.
Jeg hadde avlyst alle avtaler i dag
fordi jeg vil at du skal møte min fetters kone, Lucky.
-Hei. -Hei. Tar du meg etter henne?
Se på henne. Ser det ut som hun må fikse håret?
Kjære, hun er fra Compton.
Det er hennes ekte hår.
Kom deg hit.
Jeg holder av hele lørdagen for deg.
Bare gi meg to dollar.
-Håret ser ut som Sojourner Truth da. -Det er ikke min feil.
Hvorfor betale før, når avtalen var i dag?
For å holde av neste lørdag.
-Trodde vi skulle spise. -Gi meg to dollar.
Kom tilbake om en time.
Junius. Junius!
Der er hun.
Junius. Helt voksen.
-Det er godt å se deg. -Godt å se deg.
Lucky er her, dere! Kom igjen!
-Kom an! -Her, vennen.
-Det kalles bullshot. -Hva?
Vodka, kjøttbuljong og Worcestershire-saus.
-Det er godt. -Ser du?
Kom igjen og si det til dem.
Det er grusomt. Bare si det.
Altså, Tommy...
Vi har måttet bruke beltet mange ganger, han er ingen helgen...
Ingen sier at han er en engel, men vi ser ikke poenget.
Fortell hva poenget er.
Jeg må lage middag. Noen av oss har munner å mette.
Poenget er at ingen av dine...
Ingen av våre barn fortjener å bli slått med en gren fra et tre.
-Å, herregud! Et tre? -Hun slo ham aldri.
Fortell dem det.
Jeg så Tommy løpe som en...
-Den svarte damen, hun... -Svingte med...
I hånden...
Hun hadde en pinne.
Jeg så det.
Så noen andre at hun holdt en pistol i går, eller bare jeg?
Jeg vet ikke.
Kanskje Midge og Dale gjorde det rette.
Å flytte.
Jeg kan si det til Marty,
og han kan ta det opp på kveldens huseiermøte.
Det er ikke nødvendig.
Clarke har forberedt en presentasjon.
Nå som Dale er borte, må noen lede.
Og det blir Clarke?
Ja.
Han vet hva han skal si,
og vi var en av de første familiene som kjøpte her.
Ta ham, Marty.
Gå inn, Gracie.
Nå.
Ja, vesla. Gå og lek.
Hei! Kom ned, svarting.
Det var på tide.
Mine herrer.
Herr...
Hvorfor kommer du ikke ned? Vi må snakke med deg.
Før eller etter at du plukker opp ølboksen?
Den må ha falt ut av hånden.
Den kjerringa rørte gutten min.
Så du og vi skal snakke sammen.
Sir, jeg har barn i huset mitt.
-Vi har barn. -Hva i helvete sa jeg nettopp?
Har kona mi rørt barnet ditt?
Kanskje ikke rørt, men...
Men skremte ham ganske bra.
La ham gå ned og fortelle sin versjon.
Han har ingen versjon, Clarke.
Kommer du ned, eller kommer vi opp?
Kommer dere opp,
går dere ned mye fortere.
Hvis jeg kommer ned,
ender det på samme vis, men tar litt lengre tid.
Veldig tøff, eller hva, svarting?
-Vi tar oss av dette på møtet. -Vi tar oss av det nå.
-Kommer du ned? -Du må spørre.
Han spør ikke, han gir deg beskjed.
Jeg trenger at du spør,
slik at vi ikke har noen misforståelse når jeg gir dere det dere ber om.
-Truer du oss? -Du først.
Så du. Så du.
Det er tre av oss.
Svarte er like sterke som aper.
Spør meg.
Marty...
Det er ditt barn.
Hold den kjerringa unna barnet mitt! Hører du meg?
Vi holder utkikk, King Kong.
Hei. Hold opp.
Vi har ikke sett Lucky siden Abe signerte papirene.
Jeg sier at vi skåler. Ja.
-Kom igjen, nå. -God idé.
Jeg vil gjerne utbringe en skål.
Takk, Hazel.
For skinken. For alt.
Og for alle her.
Selv om jeg ikke kjenner alle,
og dere ikke kjenner meg, for vi mistet kontakten, men jeg...
Det går bra. Ta tiden du trenger.
Jeg føler meg velkommen her.
Med familie.
Dere må også komme.
Kom til Compton.
Det er ikke så langt. Dere kan komme på besøk.
Takk.
-Skål. -Skål.
Hvor er dere i Compton?
På Palmer Drive.
Palmer.
-Har du hørt om den familien? -Hun trenger ikke å høre det.
-Som hva? -En farget familie flyttet dit.
De sier at kona flådde ungene, mannen krympet hodene deres.
Du sier alltid ubekreftet dritt.
Samma det! Vi gjør ikke slikt, med mindre...
-Hvite driver dem til det. -Du må lytte mer og snakke mindre.
For Luck.
For du vil trenge det.
For Luck, alle sammen.
-For Luck! -Ja! For Luck!
Gracie, ikke rør metallet. Det er varmt.
-Hva sa han nettopp? -Hallo?
Jaså?
Jeg sier ikke at hun ikke burde det.
Har dere det gøy?
Ja, det gjør dere sikkert.
Neste gang. Greit. Glad i deg også.
Vi trenger ikke vente, gjør vi vel?
Moren deres spiser middag med tante Hazel og dem.
Mine damer og herrer, historien dere er i ferd med å se, er sann.
Navnene har blitt endret for å beskytte de uskyldige.
Du trenger en parykk.
Ville du ikke gått konk?
Betaler du meg?
Halvparten av frisyrene er parykker.
Ingen her går med sitt ekte hår. Med bonderumpa di.
-Er du snill mot fetteren min? -Bekymre deg for håret mitt.
Unnskyld meg. Compton gjorde deg arrogant.
-Men vi har det bra. -Greit.
Hva med barna? Dere har tre, ikke sant?
Ok, så du er hårsår.
Sånn.
Du vet at Hazel fikser det.
Jeg oppdro alle mine fem i disse tre rommene.
Men Compton har nok god plass.
Vi har masse plass hjemme.
Vi er ikke vant til å være oppå hverandre.
Her ute
går det fine svarte folk, kjære,
rett gjennom inngangsdøra.
Faen ta en herr Jim Crow.
Jeg gir deg en familierabatt hvis du tar med de små jentene hit.
Og du vet det kanskje ikke, men Junius kan å klippe hår.
Så snart gutten din blir gammel nok,
lager Junius bølger i håret hans, du blir helt sjøsjuk.
Hva heter han? Chester?
Hva feiler det deg?
Liker du det ikke?
Du blir vant til det.
Kom ut og gå på denne festen.
Jeg må gå. Det er på tide at jeg drar.
-Jeg må gå. -Gå? Nei.
-Du kan ikke gå. -Jeg må gå.
Hør her, Henry har ungene. Jeg ringte ham. Ikke gå ennå.
Hvis noe skjer, ringer du meg med en gang.
Så kommer vi løpende, Lucky.
Kanskje Clarke måtte være igjen på jobb?
-Han kommer. -Ja.
De andre mennene jobber, og de kom tidsnok.
Han kommer.
Nok venting. Vi må få dette i gang.
Han er litt sen. Han har planlagt alt.
Med mindre han planla å være sen...
Greit, alle sammen.
Hvis vi vil kunne se kveldens Martin Kane, Private Eye...
...la oss komme i gang. Hva snakker vi om?
Få ut disse fargede!
Greit.
Jeg og et par andre gutter besøkte den svartingen.
-Sa fra at tiden hans er ute. -Det er riktig.
Jepp. Earl var der.
Og vi holder presset på, bare se.
De har ikke motet til dette.
Vi snakker ikke nødvendigvis om vold.
-Hvorfor ikke? -Burde være det.
Plag en fargets hjem nok,
og de vil vekk på kort tid.
Pent og rolig.
Det er slik vi vinner.
-Men hvordan? -"Men hvordan?"
Pent og rolig, Len, som jeg sa.
Jeg vil gjerne si noe, hvis jeg får lov?
Ja.
I Compton ble oljen oppdaget i 1900.
Det vet jeg fordi min far drev Beverly Hills Oil Field.
Han hadde rundt 1000 ansatte.
Hvem ga deg jobben din, Marty?
Var det en farget?
Kan du ikke sette deg? Vi har dette...
Mellom 1876 og 1900, hva gjorde de fargede menneskene?
Portvakter, barnepiker,
mens våre fedre og bestefedre bygde verden.
Denne verden.
I kveld har jeg fått følelsen
av at noen av mennene er komfortable med å ta det pent og rolig.
Vet dere hva?
Mugg vokser pent og rolig.
Dere damer vet dette.
-Det kan ikke skrubbes vekk. -Det er riktig!
Det er riktig. Når det begynner, er det for sent.
Du vil aldri skrubbe det vekk. Og så vil muggen,
svart og langsom, ta over alt.
Det er derfor vi...
Dere...
...må beskytte det min far... Våre fedre har bygget.
Ikke pent og rolig, men akkurat nå.
Noen av dere har behandlet det dere fortjener som en gave, ikke en rett.
I Gardena lagde de en kampanje så meningsfull
at den ene svarte familien som våget å flytte inn,
var borte i løpet av en uke.
Som bare beviser at vi må gjøre dette. Oss.
Og havne i fengsel?
Gjøre det som må til for å beskytte familien?
Hjemmet deres?
Hvis jeg var en mann, ville valget vært enkelt.
Hva forventer du at vi skal gjøre?
Hva som helst ville vært bedre.
La oss bare si at
de vil begynne å lengte etter den sørlige vennligheten
de etterlater.
Så, venner,
jeg står her og spør hver og en av dere:
hvem er med på å bli kvitt svartingene?
Imponerende.
Frue?
Jeg ringer politiet.
Borte i Vest-Compton ble spenningen høy
da et par svarte flyttet inn, men se på det nå.
Det er mest svarte familier.
Jeg har hørt at eiendomsverdien har økt.
Da jeg var liten, var dette åkerland.
Kom hit,
verken så eller hørte noen på milevis.
Alt dette tilhørte meg.
Nå har jeg ingen steder å tenke.
Ingen steder, bortsett fra... denne blikkboksen.
Noen ganger, sent på kvelden,
føles trykket
som om jeg blir litt gal.
Enhver ville det.
Forstår du?
Jeg er ikke gal.
Vi sjekket bussen sammen, fru Emory.
Du, jeg og sjåføren.
Den var tom.
Vi har deg i går, med din manns våpen.
I dag fikk vi en telefon om at du løp etter Denton-gutten med en pinne.
Oppførselen din begynner å male et bilde.
Snart kan jeg bli tvunget til å velge en side.
Vil du ikke at jeg skal være på din side, fru Emory?
Jeg vil gjerne hjem, konstabel.
Vet du hva,
hva om jeg forklarer hva som skjedde til mannen din?
La være.
Jeg tror
det er mulig for din familie å passe inn i Compton.
Problemet er at du gjør det på feil måte.
Om du vil at naboene skal akseptere deg,
så må du få dem til å føle seg trygge.
Greit.
Betts, jeg spør deg en gang til...
Han var på taket, så fri som en kan være.
Det gikk ikke så bra, eller?
Du skylder meg det.
Vel, alle sammen, vi har ikke mye tid igjen...
Hei.
Vi vil gjerne takke alle...
Jeg begynte å bli bekymret.
Jentene er i senga.
De prøvde å være våkne. De ville se deg.
God natt, alle sammen.
De ville vise deg dette.
Hva er i veien?
Er du tørst?
Vent.
Jeg vet at Hazel og de idiotene kan drikke.
Du vil klare deg. Få det i deg.
Hazel var god.
Mennene...
De trakk meg.
-Hva? -Trakk i meg.
Jeg kan ikke se dem...
De hvite kom og snakket om hvordan du løp etter en gutt.
Jeg gjorde ikke...
Rørte du den gutten, Luck? Jeg blir ikke sint.
Jeg rørte ikke noen...
Ok.
Jeg var på bussen.
Jeg kunne ikke se.
Og så var det hender.
Henry, det var ikke naturlig.
Jeg vet hva som skjedde med meg.
Luck, det som skjedde med deg...
Det som skjedde med gutten vår, den dagen...
Den dagen?
Det handler ikke om den dagen, Henry.
Det er akkurat nå. Det er dette stedet.
Hvis de jævlene sa eller gjorde noe...
Det er ikke dem.
Ikke bare dem.
Det er noe galt med dette stedet, Henry.
Jeg kan føle det. Noe råttent.
Si at du tror meg.
-Luck, jeg... -Jeg må høre deg si det.
BENSIN
Må hun holde den for deg når du tisser?
Dette er ikke pent og rolig.
SVARTINGHIMMEL
Tekst: Lotta Bekken