ВОНИ
Минули ті дні
Коли моє серце було молоде й веселе
Закінчилась наша праця
На бавовняних полях
Кіт у мішку.
ДЕНЬ ЧЕТВЕРТИЙ
НЕ ХОТІВ ТЕБЕ БУДИТИ, УЗЯВ ДІВЧАТОК, СКОРО ПОВЕРНЕМОСЬ, ЛЮБЛЮ, Г.
Повернись сюди.
Дай мені ту палицю.
Мамо!
Сонечко!
- Алло. - Гейзел?
- Лакі Еморі? Дівчино, це ти? - Це я.
Лак, мені вже було цікаво, скільки ще ви, Еморі, будете ховатися
в мажорному Східному Комптоні. Вам подобається?
Насправді, Гейзел,
якщо я сьогодні звідси не виїду,
я поб'ю ту лярву.
Я впізнав вас.
Зрозумів, щойно ви зайшли.
Ви більше не хочете, щоб вам продавали всіляке барахло.
Ви ж розумієте, про що я.
Закладаюсь, що те ж сталось і з вашим останнім капелюхом.
Вас ошукали.
Ось чому я вам покажу тільки одну річ.
Ви заслуговуєте насолоджуватись тими ж домашніми розвагами, що і я.
- Чи це правда? - Це факт.
Якщо моя дружина хвалилась сусідам, уявіть, як це робитиме ваша.
Як її друзі витріщатимуться, коли вони тільки побачать «Моторолу».
У моєї мами немає друзів.
Тепер будуть.
У «Сірс і Роебак» він коштує дешевше.
Я поговорю з власником.
Гляну, що можна зробити.
Тож дивіться…
Як вам ідея, щоб не чекати маму, щоб вона йшла з нами у кіно?
Як щодо того, щоб принести кіно додому?
І ми всі дивитимемося разом.
Як щодо безкоштовної доставки додому? Що скажете?
Ми його візьмемо.
Закладаюсь, у вас купа кузенів. Вони тепер хотітимуть у вас ночувати.
Татусю.
Татусю!
Довго чекати?
- Десь дві години. - Дві години?
Гаразд.
Це для вас.
Закладаюсь, у вас купа кузенів, які хочуть морозива.
Боюсь, сьогодні каву питимемо недовго.
До мене прийдуть дівчата…
Тут хаос останнім часом.
Ні. Якщо матимеш гостей, то не хочу заважати.
Ні. Я зовсім про інше, Джордже.
Я мала на увазі, щоб просто скоротити час. Це все.
Так. Звісно.
Певна, що все гаразд?
Ти розказуй.
Про що завгодно.
Гаразд.
Ось таємниця. Шоколадне молоко.
Коричневі корови.
Джордж Белл.
Ти користуєшся довірливими домогосподарками
і браком їх знань щодо тваринного світу.
Якщо бачитиму довірливих домогосподарок — дам тобі знати.
Ти куштував це пісочне печиво?
Ти колись була на фермі, Бетті?
Місіс Вендел.
Якщо колись…
Якщо колись шукатимеш місце,
щоб утекти від усього.
Не думаю, що заміжня жінка може просто піти
на ферму джентльмена, коли вона забажає.
Ні. Я не…
Звісно, Кларк також. Ви обоє. Знаєш, як мої гості.
- Ні, я не натякала, щоб… - Ні, зовсім ні.
Ні, я лише…
Але пропозиція в силі: ви з Кларком можете приїздити.
Очистіть голови від цього всього.
Що ти робиш цього вечора?
Я потрачу всі свої гроші.
МОРОЗИВО
Де нам сісти?
Прямо тут. Ходімо.
Вам молочний коктейль, фрапе чи морозиво-флоут?
Два рутбір-флоути й каву, будь ласка.
Звісно. Зараз принесу.
Доброго дня, пані.
Сонечко? Підійди сюди.
- Сюди. - Вона вийшла.
Ви, мабуть, лікар, містере Еморі.
Ні, але дякую.
За кілька доларів ми можемо все зібрати. Поставити антену на даху.
Далі впораюсь сам.
- Дякую ще раз. - Будь ласка.
Дякую.
Як довго ви тут живете?
- Тут? - У Комптоні.
- Кілька днів. Чому питаєте? - Ще дві зупинки.
Бережіться.
Гей!
Постривайте, маніяки.
- Припини! - Гей.
Постривай.
Супер, ти знайшла нас.
Я багато чула про тебе від Генрі.
Розкажи мені, як там у Комптоні.
Давай візьму твої речі.
О боже. Пробач. Я мала взяти торт.
Що тут відбувається?
Привіт.
Я не бачила тебе, відколи тобі було дев'ять.
- Я не забігла у магазин. - Вона забула взяти торт.
Торт з магазину?
Сонце, я рада, що ти з порожніми руками. Заходь сюди.
Коли ти йдеш сюди, нічого більше не потрібно.
Гейзел подбає про тебе. Ходімо.
Відійдіть усі з дороги. Давай, Джунбаґ. Бери своїх друзів.
Сідай тут.
Я приготую тобі коктейль. Відчини за мене, Синтіє, сонце.
- Привіт, Синтіє. У мене запис. - Привіт.
Боже, це, мабуть, Розалі.
Ти одна не отримуєш повідомлення.
Я все на сьогодні скасувала,
бо я хотіла побачити дружину мого кузена, Лакі.
- Привіт. - Привіт. Приймеш мене після неї?
Поглянь на неї. Схоже, що їй потрібен перукар?
Люба, вона з Комптону.
Це її справжнє волосся.
Тому не сьогодні.
Я для тебе звільню всю суботу.
З тебе авансом два долари.
- До суботи з волоссям буде безлад. - Нічим не допоможу.
І чому платити аванс за скасований запис?
Щоб зайняти наступну суботу.
- Я думала, що ми поїмо. - Давай два долари.
Повертайся за годину.
Джуніусе!
Ось і вона.
Джуніусе. Такий дорослий.
- Рада тебе бачити. - Радий тебе бачити.
У нас Лакі, чуєте! Ходімо! Сюди!
- Ходімо! - Ось, сонце.
- Називається «Удар бика». - Що?
Горілка, яловичий бульйон і вустерський соус.
- Смачно. - Правда ж?
Тепер розкажи їм.
Це жахливо. Розкажи їм.
Що ж, Томмі…
Нам довелось використати ремінь безліч разів, він не святий…
Ніхто не каже, що Томмі — янгол, але ми оминаємо найважливіше.
Розкажи нам, Бетті.
Мені треба зробити вечерю. У мене діти, яких треба годувати.
Річ у тім, що ніхто з ваших…
Ніхто з наших дітей не заслуговує на побиття гілкою з дерева.
- О боже! З дерева? - Вона не била його.
Розкажи їм.
Я побачила, як Томмі біг, наче…
- І потім та чорнопика, вона… - Розмахувала…
У руці…
Вона мала палицю.
Я це бачила.
Ви бачили, як вона тримала пістолет у руках учора, чи це теж бачила лише я?
Я не знаю.
Можливо, Мідж і Дейл роблять правильно.
З'їжджають.
Я можу сказати Марті,
і він може підняти цю тему на зустрічі домовласників.
Немає потреби.
Кларк приготував виступ.
Коли Дейла немає, хтось повинен вести боротьбу.
І це буде Кларк?
Так.
Він знає, що варто сказати,
і ми були одними з перших, хто купив тут дім.
Підпали йому дупу, Марті.
Ґрейсі, заходь всередину, зараз.
Зараз.
Так, дівчинко. Іди гратись.
Гей. Спускайся, чорнопикий.
Уже давно пора.
Панове.
Пано…
Чому б тобі не спуститись? На кілька слів.
До чи після того, як ти підбереш ту бляшанку?
Мабуть, випала з руки.
Твоя клята дружина підняла руку на мого сина.
Тож нам потрібно поговорити.
Пане, у мене діти в домі.
- У нас теж діти. - Що я тобі щойно сказав?
Моя жінка чіпала твою дитину?
Можливо, не чіпала, але…
Добряче налякала.
Дайте йому спуститись і розповісти своє бачення.
Немає його бачення, Кларку.
Ти спускаєшся, чи нам піднятись?
Піднімайтесь,
ви будете спускатись швидше.
Якщо я спущусь,
усе закінчиться так само, тільки триватиме довше.
Такий крутий, так, чорношкірий?
- Поговорімо про це на зустрічі. - Поговорімо про це зараз.
- Ти спускаєшся, чи ні? - Вам треба попросити.
Він не просить, він каже.
Вам треба попросити,
щоб коли я вам дав те, що просите, у нас не було непорозуміння.
- Ти погрожуєш нам? - Спершу ти.
Потім ти.
Нас тут троє.
Єноти такі ж сильні, як мавпи.
Попросіть мене.
Марті…
Це твоя дитина.
Тримай ту кляту мамочку подалі від мого сина. Чуєш мене?
Ми слідкуємо за тобою, Кінг-Конгу.
Гей. Зачекайте.
Ми не бачили Лакі з того часу, як Ейб підписав ті папери.
Тому пропоную підняти келихи. Так.
- Давайте. - Прекрасна ідея.
Я б хотіла сказати тост.
Дякую, Гейзел.
За шинку. За все.
І за всіх, хто є поруч.
Попри те, що я не знаю всіх,
і ви мене не знаєте, бо ми всі втратили зв'язок.
Усе гаразд, люба. Не поспішай.
Я почуваюсь тут комфортно.
З родиною.
Ви приїздіть також.
Приїздіть у Комптон.
Це не так далеко. Ви можете приїздити.
Дякую.
- Будьмо. - Будьмо.
Де саме ви в Комптоні?
На Палмер-Драйв.
Палмер.
- Чула про ту родину? - Не треба їй тієї маячні.
- Якої маячні? - Туди переїхала темношкіра родина.
Кажуть, що дружина зняла з дітей шкіру, а чоловік відрубав їм голови.
Ти завжди розказуєш сумнівну маячню.
Неважливо! А все-таки, ми такого лайна не робимо, хіба що…
- Білі їх до цього довели. - Менше це все слухай.
За Лак.
Удача стане тобі в нагоді.
За Лак, народе.
- За Лак! - Так. За Лак!
Ґрейсі, не чіпай метал, він гарячий.
- Що він щойно сказав? - Алло?
Справді?
Не казатиму, що їй не варто.
У вас там веселощі?
Закладаюсь, що так.
Наступного разу. Гаразд. Також вас люблю.
Уже не варто чекати, так?
Ваша мама вечеряє з тіткою Гейзел і родиною.
Пані та панове, історія, яку ви побачите, правдива.
Імена були змінені, щоб захистити невинних.
Тобі потрібна перука.
Це не забере в тебе роботу?
Ти мені платиш?
Половина моїх клієнток носить перуки.
Ніхто звідси не має справжнього волосся. Провінційна ти дупа.
- Ти добре ставишся до мого кузена? - Переймайся кухнею, а не чоловіком.
Перепрошую. Я думаю, Комптон зробив вас пихатими.
- Неправда. - Гаразд.
А як щодо малих? Їх троє, так?
Гаразд, ти чутлива.
Ось так.
Гейзел про все подбає.
Я виростила п'ятьох своїх у цих трьох кімнатах.
Але гадаю, що в Комптоні більше місця для вас.
У нас удома багато місця.
Ми не звикли сидіти одне в одного на голові.
Що ж, тут
я виходжу зі своєю чорною дупою
прямо через парадні двері.
Пішов той Джим Кроу.
Я дам вам родинну знижку, якщо ти приведеш дівчаток сюди.
Ти можеш не знати, але Джуніус гарно стриже.
Як тільки твій хлопчик підросте,
Джуніус зробить йому такі хвильки, як на морі.
Як його звуть? Честер, так?
Що трапилось?
Тобі не подобається?
Ти звикнеш.
Виходь і йди на нашу вечірку.
Я мушу йти. Мені час іти.
- Я мушу йти. Я мушу йти. - Іти? Ні.
- Ти не можеш піти. - Я мушу йти.
Дивись, Генрі пригляне за дітьми. Я дзвонила йому. Сонце, не йди ще.
Якщо щось трапиться, одразу ж дзвони мені.
І ми приїдемо, Лакі.
Можливо, Кларк затримався на роботі?
- Він буде тут. - Так.
Іншим чоловікам удалось прийти вчасно з роботи.
Він буде тут.
Досить тягнути. Я це все почну.
Він запізниться на кілька хвилин. Він усе спланував.
Хіба що запізнення — це частина плану…
Гаразд, народе.
Якщо ми хочемо встигнути на «Детектива Мартіна Кейна»,
починаймо. Чого ми хочемо?
Викурити темношкірих.
Гаразд.
Ми з хлопцями пішли до того чорношкірого.
- Дали знати, що його час майже сплив. - Правильно.
Так. Ерл був з нами.
Ми будемо тиснути, от побачите.
Їм не вистачить духу на це все.
Ми не говоримо про жорстокість.
- Чому ні? - Варто б.
Достатньо не давати їм спокійно жити,
і вони виїдуть моментально.
Тихо й повільно.
Ось як ми виграємо.
- Але як? - «Але як?»
Тихо й повільно, Лене, як я сказав.
Я б хотіла щось сказати, якщо можна?
Так.
У Комптоні у 1900-му знайшли нафту.
Я це знаю, бо мій батько очолював видобуток нафти у Беверлі-Гіллз.
Він працевлаштував близько тисячі чоловіків.
Хто дав тобі твою роботу, Марті?
Це був чорношкірий?
Чому б тобі не присісти? У нас усе…
Між 1876-м і 1900-м що робили темношкірі люди?
Були носильниками, няньками,
поки наші батьки та діди будували світ.
Цей світ.
Тож зараз у мене є відчуття,
що дехто з вас тут не проти рухатись тихо й повільно.
Але знаєте що?
Саме так розростається пліснява.
Ви, дівчата, це знаєте.
- Її не відшкребти. - Саме так.
Саме так. Щойно вона з'являється — уже пізно.
Ви її ніколи не позбудетесь. І потім та пліснява,
чорна й повільна, поглинає все.
Ось чому нам…
Вам…
потрібно захистити те, що мій батько… Наші батьки збудували.
Не повільно й тихо, а, в біса, зараз.
Дехто з вас ставиться до наших досягнень як до подарунку, а не законного права.
У Ґардіні цю кампанію провели так завзято,
що одна чорношкіра родина, яка наважилась туди поселитися,
з'їхала за тиждень.
І це доводить те, що нам це потрібно зробити. Нам.
І сісти до в'язниці, Бетті?
Через захист своєї родини?
Свого дому?
Якби я була чоловіком, це був би легкий вибір.
Чого ще ти від нас очікуєш?
Будь-які дії згодяться, Марті.
Уявімо,
що вони привезуть своїх родичів з Півдня,
яких так легко там залишили.
Тож, народе,
я стою тут і запитую у кожного з вас,
хто готовий викурити звідси цих чорношкірих?
Вражаюче.
КОМПТОН
Пані?
Я подзвоню в поліцію.
У Західному Комптоні були незадоволені тим,
що поселились кілька темношкірих, але погляньте тепер.
Там більшість темношкірих родин.
Я чув, що там подорожчала нерухомість.
Коли я був хлопчиком, тут були ферми.
Приходячи сюди,
я не бачив і не чув іншої людини за кілометри.
Усе це належало мені.
Тепер у мене немає місця, щоб подумати.
Хіба що у цій… бляшанці.
Іноді, пізно вночі,
цей тиск
змушує мене відчувати, ніби я божеволію.
Це й не дивно.
Ви розумієте?
Я не божевільна.
Ми перевірили той автобус разом, місіс Еморі.
Ви, я і водій.
Він був порожній.
Учора була ваша вистава з пістолетом чоловіка.
Сьогодні нам подзвонили, що ви гналися за сином Дентонів з палицею.
Ваша поведінка починає малювати нам картину.
Невдовзі, мабуть, доведеться вибрати чийсь бік.
Ви ж хочете, щоб я був на вашому боці, місіс Еморі?
Я хочу піти додому, офіцере.
Ось що я вам скажу:
як щодо того, щоб я пояснив, що сталось, вашому чоловіку?
Не треба.
Я вірю,
що ваша родина може гарно вписатися в Комптон.
Проблема в тому, що ви йдете неправильним шляхом.
Якщо хочете, щоб сусіди вас прийняли,
зробіть так, щоб вони почувались у безпеці.
Гаразд.
Беттс, я тебе спитаю ще раз…
Він був у себе на даху, вільний, як вітер.
Усе не так добре пішло, так?
Ти в боргу переді мною.
Що ж, народе, у нас майже закінчився час…
Привіт.
Ми б хотіли всім подякувати…
Я вже почав хвилюватися.
Дівчатка в ліжку.
Намагались не спати. Хотіли побачити тебе.
Добраніч усім.
Вони хотіли показати тобі це.
Гей, що трапилось?
Дати води?
Зачекай.
Я знаю, що Гейзел і ті телепні люблять випити.
Усе буде гаразд. Випий це.
Гейзел добре тебе напоїла.
Ті чоловіки…
Вони тягнули мене.
- Що? - Тягнули мене.
Я не бачила їхніх облич…
Ті йолопи приходили, розказували, як ти гналась за якимось хлопцем.
Це не…
Ти чіпала того хлопця, Лак? Я не злитимусь.
Я не чіпала ніякого…
Гаразд.
Я була в автобусі.
Я не бачила.
І там були руки.
Генрі, це було неприродно.
Я знаю, що трапилося зі мною.
Лак, що трапилося з тобою…
Що трапилося з нашим хлопчиком того дня…
Того дня?
Я не говорю про той день, Генрі.
А про зараз. У цьому місці.
Якщо ті вилупки сказали чи зробили щось…
Це не вони.
Не тільки вони.
Щось не так із цим місцем, Генрі.
Я це відчуваю. Тут щось гниле.
Скажи, що віриш мені.
- Лак, я… - Я хочу, щоб ти це сказав.
БЕНЗИН
Вона тобі його тримає, коли ти відливаєш?
Це не тихо й повільно.
РАЙ ЧОРНОПИКИХ
Творчий керівник Марія Цехмейструк