ВІЙСЬКОВИЙ ДЕПАРТАМЕНТ ПРЕДСТАВЛЯЄ
ВІТАЄМО ВДОМА
Американська мрія живе й квітне.
Дядько Сем і його Білль про права важко працюють,
щоб поставити наших хлопців на ноги.
РЕЄСТРАЦІЯ СТУДЕНТІВ
Доступні коледжі, професійні курси,
дешева іпотека та багато іншого.
НОВІ БУДИНКИ
Адміністрація ветеранів уже поселила
п'ять мільйонів молодих родин у нові будинки.
І де, ви запитаєте,
більшість цих амбітних американців обирають оселитись?
У Місті янголів, звісно ж.
Воно зростає швидше за інші в США.
По всьому Лос-Анджелесу
будують новітні житлові комплекси.
Прямуй на захід, хлопче.
Майбутнє Америки — в сонячній Каліфорнії.
ВОНИ
МАПА ЛОС-АНДЖЕЛЕСА ТА ПЕРЕДМІСТЯ МАПА БЕЗПЕКИ РАЙОНІВ
А: НАЙКРАЩИЙ, Б: НЕПОГАНИЙ, В: ПОГАНИЙ, Г: НЕБЕЗПЕЧНИЙ
А: НАЙКРАЩИЙ
Б: НЕПОГАНИЙ
В: ПОГАНИЙ
Колись Західний Комптон був зеленим.
Г: НЕБЕЗПЕЧНИЙ
Жодного чорношкірого, мексиканця чи японця.
Але, як бачите тут, менш ніж за десять років
район перевернули догори ногами. Червоний колір.
Їм довелося зводити більше будинків,
щоб розмістити всіх чорношкірих, які хотіли жити там.
Отже, що ви готові зробити для нас?
Семивідсоткову ставку на позики
на всю нерухомість, яку придбає «Траст нерухомості Саутленду».
Сім? Ми можемо взяти чотири від «Сан Траст».
Не треба оцього з відсотками.
Зважаючи на те, скільки всього ми вам довіряємо.
Ви продасте будинки вдвічі дорожче, ніж купите, і з якою ставкою,
20% на іпотеку?
Заждіть.
Ви берете з чорношкірих більше ніж 20%?
Ніхто з цих боргів не вилізе.
Якби вашому банку не було б заборонено кредитувати чорношкірих,
- ви б робили те ж саме. - У певних межах.
Шість відсотків, народе. Зробімо це.
Місто ухвалить нові комплекси в Східному Комптоні,
коли перші власники все продадуть.
- Не годиться. - Розкажи що, бляха, робити.
Чикаґо. Балтимор. Ленсінґ…
Окленд, Сіетл…
Ми це передбачили.
Поселіть хоча б одну чорношкіру родину в порядний білий район,
і інші домовласники хутко вас грішми закидають.
Чорношкірі не дурні. Навіть вони не хочуть жити поміж інших чорношкірих.
Це так по-американськи — платити подвійну ціну
за те, що не можеш собі дозволити.
Що буде, якщо вони зрозуміють, що їх надурили?
Завжди можна попросити у пані Койстри серветку.
Якщо вони платитимуть іпотеку — ми виграємо. Якщо збанкрутують — ми виграємо.
Краще, щоб збанкрутували.
- Виставите тоді будинки знову на продаж. - З іншим кольором.
Тоді це буде район для чорношкірих.
Район, який не зможе сплатити звичну іпотеку.
- Потрібна рахівниця? - Дядьку.
- Шість відсотків. - Домовились.
Що ми проєктуємо?
Пані Койстра керує цією сферою, як завжди.
Так.
Гарний початок.
Сьогодні ми продали другий будинок у радіусі двох кварталів.
Ці родини, надто чорношкірі ветерани,
їдуть на захід цілими купами.
Перепрошую, дві родини у двох районах — це купами?
Ти ж казав, що вона — акула?
Ці родини приїжджають, і вони готові купувати, не оглянувши дім.
Лише дві родини поки, але, думаю,
протягом шести місяців
- Східний Комптон стане як і Західний. - Погляньте на мапу.
Це нова золота лихоманка, і ми маємо монополію.
Якби я могла…
Я робила деякі дослідження і, варто сказати,
коли заїжджають чорношкірі, вартість житла насправді зростає.
Так.
Замість створення бульбашки, яку неможливо підтримувати,
руйнування районів, людських життів,
що як ми запропонуємо конкурентні ставки за іпотеку?
Я не кажу, що ми не отримаємо прибуток.
- Де ти знайшов цю жінку? - Ми не комуністи, Гелен.
Ісусе, яка наївна.
Ти тут, бо маєш до цього хист.
І більші яйця, ніж в інших з комптонського офісу.
Я лиш кажу, що на перспективу…
Ти могла б сидіти вдома, дбати про дітей чи чоловіка,
але ти знайшла своє покликання.
Не проґав його, піддавшись слабшій природі вашої статі.
Якщо не можеш узяти Східний Комптон, тоді зроби собі…
Ого.
Двадцять відсотків? На капітал?
Це доволі стандартно для такого типу покупки.
Я знаю, здається багато, але ми враховуємо всі ризики,
бо, як ви знаєте, звичайні банки не дають позик
чорношкірим, які поселяються в елітних районах.
Бачиш, люба, 30 років — і він буде наш.
І ви можете виплатити раніше, якщо покращаться обставини.
ЖОДЕН БУДИНОК У РАЙОНІ НЕ МОЖЕ БУТИ ПРОДАНО НЕБІЛИМ ЛЮДЯМ.
Ми у кріслах-гойдалках, онуки, які метушитимуться поруч.
Майбутнє родини — безцінне.
Це що?
НЕГРОЇДНОЇ РАСИ
Не беріть це до уваги.
Для нас узагалі законно жити тут?
- Я ж казав тобі, що пані Гелен казала. - Світ змінюється,
і ви будете частиною цього. Це захопливо.
Скажу вам чесно, друзі.
Як у будь-яких змінах, будуть свої підводні камені,
але вони зникнуть за декілька днів.
Ми читали про деякі інциденти у Беллі, у Західному Комптоні.
Старі новини. Зараз?
Важко уявити краще місце для життя.
Ви там живете?
Я досі збираю гроші на рахунок, але…
Ти знаєш краще.
Тож я б не очікувала якихось проблем,
але краще буде заїхати вночі, буде менше галасу.
Бачила сьогодні «Еллі Уп»?
- Щоразу просто вмираю. - Ага.
Як у нас справи?
Просто виконуй свої обов'язки.
Поїж щось, тобі стане краще.
Я зайнята, Булле.
Та ну. Залишся.
Дозволь щось тебе запитати.
Скільки, думаєш, ти зможеш продати? Будинків.
Звідки я знаю? Ми тільки почали.
Бо ми можемо зробити це у всьому Саутленді, заробити трохи.
- Ми? - Ага.
Не будь жадібний. Це гроші задарма.
Задарма? Я — той, хто дивиться, щоб не почалися расові заколоти.
Тихіше.
Якби я цього не робив, чорношкірі б скакали,
як дикі мавпи, від Палмер-Драйв до Десятої.
І ми платимо за це.
Я не розумію вас, пані.
Чоловік має п'ять, він хоче десять.
Це людська природа.
Так, що ж, іще кілька таких угод, і я все. Виходжу.
- Маячня. - Якщо тобі так краще спати вночі.
Ти мене в це втягнула.
Тепер ти мене випихаєш, щойно ми почали?
Думаєш, що я законів не знаю?
Це моя довбана робота.
І те, що ти робиш, незаконно.
Для обох нас.
Ні.
Ти платиш мені готівкою.
Мене не існує. Я можу бути привидом.
Але ті угоди, які ти укладаєш для компанії?
Вони всі на папері, Гелен.
І за них відповідаєш ти.
Певен, що твої боси не вписують свої імена в тих угодах.
Тому, якщо спробуєш мене випхати,
це буде твоє слово проти мого.
- Слухай, Булле, я… - Ні.
Жалітимешся про це лесбійкам у Теачапській в'язниці.
Ми це зробимо до кінця.
Дві вже є.
Хто наступний?
Еморі. Вони приїхали сьогодні.
Ти в нормі? Є ще щось, про що я маю знати?
Ні. Це проста родина.
Чоловік, дружина, кілька дітей. Дочки, здається. Він — інженер…
Я не пхатиму його на обкладинку сраного «Лайфу».
Мені байдуже, хто вони або звідки.
Мені лиш треба знати, скільки потрібно сили
на випадок, якщо Конг почне божеволіти.
Наш комітет сусідів на районі здатен його налякати, так би мовити.
Ти таки маєш щось поїсти, ти дуже бліда.
- Іди в сраку, Булле. - Не думаю, що я у твоєму смаку, Койстро.
Ти — та, хто продає будинки чорношкірим?
Чула, що вони роблять з жінками?
Вони не чекають, як білі чоловіки.
- Слухайте, я… - Якось так, еге ж?
Плач.
Будеш плакати?
То ти більше цього не робитимеш?
Не продаватимеш їм?
Якщо побачимо в Східному Комптоні чорношкірих без швабри в руках…
Перепрошую, але що це?
Не беріть цього до уваги.
Як я казала вам по телефону, містере Еморі,
ці пункти вже не є юридично обов'язковими.
Ти знав?
Цей будинок ваш.
Здається, хтось
хоче персиків.
Мама йде.
Я тут.
Зараз повернусь.
Агов, Сержанте.
Який гарний день.
Так.
Так, справді.
Ви загубились?
Ні, не загубилась.
Просто гуляла собі і побачила ваш прекрасний дім.
- Сержанте, ходімо. - Усе гаразд.
Диви, який. Хто тут хороший хлопчик?
Я тобі сподобалась, правда ж?
Минули ті дні
Коли моє серце було молоде й веселе
Закінчилась наша праця
На бавовняних полях
Мій тато мені її співав.
Люблю цю пісню.
А ви?
Я не знаю її.
Пішли з Землі
До кращих місць, я знаю
Я чую, як ніжні голоси кличуть
Старого… Чорношкірого… Джо…
Сержанте.
Я тут, крихітко.
Це ваша дитина?
Так.
- Як його звуть? - Честер.
Честер.
Думаю, вам краще піти. Зараз же.
Мій чоловік скоро повернеться.
Той чоловік, що поїхав з… двома маленькими дівчатками
близько години тому?
Ми бачили його.
Можна його забрати?
Перепрошую?
Вашого хлопчика.
Я б дуже хотіла його забрати.
Ви дасте його мені?
Ідіть геть! Ідіть!
Я тут!
Сонечко! Усе гаразд.
Я тут.
Усе гаразд. Дивись. Ось.
Моя голова вклоняється низько
Я чую, як ніжні голоси кличуть Старого Чорношкірого Джо
Я тут.
Кіт у мішку.
Ще один.
Кіт у мішку.
Так бо Бог полюбив світ,
що дав Сина Свого Однородженого,
щоб кожен, хто вірує в Нього, не згинув,
але мав життя вічне.
Бо Бог не послав Свого Сина на світ, щоб Він світ засудив,
але щоб через Нього світ спасся.
Хто вірує в Нього, не буде засуджений.
Хто ж не вірує, той уже засуджений,
що не повірив в Ім'я Однородженого Сина Божого.
І він сказав:
«Я вийшов нагий із утроби матері своєї,
і нагий повернусь туди, в землю.
Господь дав, і Господь узяв…
Нехай буде благословенне Господнє Ім'я! Амінь».
Що ти сказала?
Що у Всемогутнього Бога є задум.
Він дав, і Він взяв…
Коли він прийде по твого хлопчика,
передай мої вітання твоєму Богу.
Легше знайти Клан, який чекає в Монро,
ніж тих сучих синів, які це зробили.
Вони вішають чорношкірих у Монро просто через їхню тінь.
Ось, випий трохи цього.
У тебе родина.
Якби це сталося зі мною чи моїми?
Померти, придушуючи якогось виродка,
було б краще, ніж жити…
Заткнися вже, Вуді.
У тебе немає жодної речі, задля якої ти живеш. У цього чоловіка є.
Мамо?
Кіт у мішку.
Ми зібрали їх для тебе цього ранку.
Вона мене лякає, Рубі.
Вона просто сумна.
Ми також сумні.
Їй скоро стане краще.
Думаєш?
Кіт у мішку!
Я не хочу бути такою, як мама.
Ми ніколи не будемо такими, як мама. Скажи це.
- Ми не будемо такими, як мама. - Ми не будемо такими, як мама.
Ти захистиш нас, правда ж, татусю?
Я завжди захищатиму вас, дівчинко.
Не треба хвилюватись.
Вони більше сюди не прийдуть. Обіцяю вам.
Я тут. Ніхто вас не скривдить.
Що, як мама ніколи не повернеться?
Ваша мама нікуди не пішла.
Так, але вона вже не така, татусю.
Тобто хіба ти не чуєш її?
Як вона говорить з ним?
Вона ніби збожеволіла чи щось таке.
Тихенько.
Не можна так говорити про маму.
Те, що вона пережила.
Немає слів, щоб це можна було описати.
Але вона є в мене.
У мене є всі ви.
Обіцяю.
Я обіцяю.
Мій хлопчику.
Мій хлопчику!
Алло?
Це я.
Так. Я й досі вельми зацікавлений.
У мене родина в Каліфорнії.
Дякую. Дякую, пане.
Чекатиму зустрічі з вами також.
Лак!
Ч.Е.
Час іти, Лак.
Там наші дочки, яким потрібна їхня мати.
Ти мені потрібна, Лак.
Я не впораюся сам.
Усе буде добре, люба.
Пам'ятаєш, хто мені це казав?
Неважливо, куди ми підемо.
Як далеко.
Він завжди буде з нами.
Творчий керівник Марія Цехмейструк