‫הם‬
‫הלו?‬
‫סטיוארט ברקס, כמה פעמים זה יקרה כך?‬
‫בסדר, להתראות.‬
‫אני מצטערת כל כך, ג'ורג', אני יודעת שזה נראה מטורף,‬
‫להופיע כך, אבל פשוט הייתי חייבת לצאת משם לפני...‬
‫- זה בסדר. - אלוהים, זה ממש לא בסדר. לא.‬
‫לגימונת תסדר אותך.‬
‫אז אמרת שאת צריכה משהו.‬
‫אמרת שאתה מישהו שיכול לעשות דברים.‬
‫לאט עם זה. זה חזק.‬
‫אני צריכה שייעשה משהו, ג'ורג'.‬
‫אני רוצה שהם ילכו.‬
‫הכלבה השחורה וכל המשפחה שלה, אני רוצה שהם...‬
‫את בכלל מבינה מה את מבקשת?‬
‫אתה יכול לשאול אותי מאה פעם ואני אענה אותה תשובה.‬
‫היא הכתה אותי, ג'ורג'.‬
‫היא שמה עלייך את הידיים שלה?‬
‫גמרתי עם המסרים המנומסים.‬
‫כשכלב נושך, מרדימים אותו!‬
‫אתה יודע איך עושים את זה, נכון?‬
‫זה רק אנחנו, ג'ורג'.‬
‫אני יודע איך.‬
‫אז תעשה את זה?‬
‫לאורך זמן ולאט ככל שתרצי.‬
‫בואי ניכנס כדי שתנוחי קצת.‬
‫את אלה אני הכי אוהבת.‬
‫- אבל מה עם הצעצועים שלי? - צעצוע אחד.‬
‫- אבל... - אל תתווכחי, גרייסי ג'ין.‬
‫ניקח את השאר אחר כך.‬
‫מה עם רובי ואבא?‬
‫- אנחנו פשוט עוזבות אותם? - לא, ברור שלא.‬
‫ברגע שהם יחזרו, נצא יחד.‬
‫לאן?‬
‫למקום ממש נחמד. לכי להביא את שאר...‬
‫- אבל אבא אמר שהמקום הזה נחמד. - גרייסי ג'ין, בבקשה.‬
‫זה מפני שהרבצת לאישה הלבנה?‬
‫אם אימא שלך מרביצה למישהו, תהיי בטוחה שזה הגיע לו.‬
‫זה מפני שהייתי רעה בבית הספר?‬
‫לא, ילדונת.‬
‫לא הילדונת שלי.‬
‫זו הייתה מיס וירה הגועלית.‬
‫- את מאמינה לי? - תמיד.‬
‫אם תראי את הלבנבנה המכוערת הזאת שוב, תצעקי הכי חזק שאת יכולה,‬
‫ואימא תיתן גם לה סטירה.‬
‫"לבנבנה מכוערת".‬
‫לא אניח לשום דבר בעולם הזה לפגוע בך.‬
‫ברור?‬
‫- לכי להביא כמה מהחפצים של אחותך, טוב? - כן, אימא.‬
‫איך זה נראה, סמל?‬
‫כמו בלגן נוראי.‬
‫המפתחות שלה אינם, והתיק שלה.‬
‫אלוהים, אתה צריך מקטרת וזכוכית מגדלת?‬
‫הכושי הזה חטף את בטי.‬
‫מר...‬
‫אולי תיקח עט?‬
‫תאיית את זה נכון.‬
‫ג'ון קיו. אזרח משלם מיסים.‬
‫לא יכולתי שלא להבחין במדשאה ליד הבית של המשפחה הזאת.‬
‫לא אתה עשית את זה, נכון?‬
‫כלומר, הכול אוית כהלכה.‬
‫כלומר, אתה וקלארק יכולים לשבת ולאונן,‬
‫אבל אני לא אחכה עד שיקרה משהו למשפחה שלי.‬
‫פעם להיות חופשי, לבן ובן 21, היה שווה משהו.‬
‫אני מצטער. הם רק לחוצים קצת.‬
‫- אתה בסדר? - אני מודאג, ברור, אבל...‬
‫לא בגלל זה.‬
‫בגלל הלילה ההוא.‬
‫שניים מהאנשים שלי אמרו שהם ראו אותך מסתובב במקום שאתה לא צריך להיות בו.‬
‫כן, לא, זה היה...‬
‫מצטער.‬
‫- אתה מבין, ה... שמע... - היי...‬
‫המקומות האלה נראים כמו עוד בר מבחוץ.‬
‫כנראה סתם טעות, נכון?‬
‫בדיוק. אתה רואה, אתה מבין.‬
‫כן. המקום הלא נכון בזמן הלא נכון.‬
‫נכון.‬
‫היי, אתה חושב שלצבעוני מעבר לכביש‬
‫יש איזשהו קשר לזה?‬
‫המכונית והתיק שלה אינם,‬
‫מה שאומר לי שהיא נסעה מרצונה החופשי.‬
‫ופגשתי את אשתך.‬
‫מה... אתה עושה את זה עכשיו?‬
‫אני רוצה...‬
‫אני רוצה להיות שם. אני רוצה לראות אותך עושה להם את זה.‬
‫אלוהים.‬
‫את יודעת כמה קשה זה היה?‬
‫חיכיתי וחיכיתי וחיכיתי וחיכיתי ו...‬
‫בחיי, אני ער ובאמת כאן בשביל זה,‬
‫ואת כאן בשביל זה.‬
‫אם בחור היה יכול למות מאושר ברגע זה.‬
‫קדימה!‬
‫רויאל קראון.‬
‫הקרח כל כך נעים על השפתיים.‬
‫אני לא... אני כל כך צמאה.‬
‫אוי.‬
‫אמרתי לך לא לשתות כל כך הרבה.‬
‫את פשוט כל כך קטנה,‬
‫שהייתי צריך לנחש כמה לשים בפנים.‬
‫את תתעוררי...‬
‫ואז תראי.‬
‫העננים...‬
‫אל תעיר אותם.‬
‫וברחת כאילו ביקשתי ממך שכר דירה.‬
‫האמת היא שהתכוונתי להתקשר אלייך ולשאול אם נוכל...‬
‫אני יודעת שצפוף אצלכם‬
‫- אבל אם נוכל להישאר לכמה... - לאקי. תפסיקי, שבי.‬
‫אחותי, מה הבעיה שלך? שבי!‬
‫יש דברים שאי אפשר לברוח מהם, לאק.‬
‫- איפה הבנות שלך? - שלחתי את גרייסי ג'ין לארוז.‬
‫ואיך הקטנה מסתדרת עם כל זה?‬
‫היא תהיה בסדר.‬
‫נהיה בסדר. אנחנו רק צריכים להסתלק מהמקום הזה.‬
‫מותק, זה לא יחזיר את צ'סטר.‬
‫הנחת אותו על המדף.‬
‫הוא נראה בדיוק כמו הנרי.‬
‫איזה תינוק יפה.‬
‫קדימה, תסתכלי.‬
‫לאקי, ישבתי וחשבתי עלייך.‬
‫חשבתי על זה ו...‬
‫המקום הזה כאן, שבו לבנים יכולים לדחוף אותך למי יודע מה,‬
‫אני לא יכולה שלא לחשוב,‬
‫מותק, יכול להיות שלצ'סטר יותר טוב‬
‫בזרועות אדוננו מאשר בבלגן הזה.‬
‫קדימה.‬
‫זהו זה, תשחררי, מותק. הייזל שומרת עלייך.‬
‫מה אתה מנסה להגיד?‬
‫- חשבתי... - שקט עם כל זה.‬
‫לעולם אל תאפשר להם לדעת מה אתה חושב.‬
‫יהרגו אותנו בגללך.‬
‫איך זה קרה?‬
‫היו להם עצי אפרסק גדולים כאלה‬
‫ליד שדות הטבק.‬
‫הם גדלו פרא.‬
‫הבוס הרשה לילדים שלו לקטוף אותם,‬
‫והם רצו על פנינו,‬
‫צוחקים כאילו אלוהים בכבודו ובעצמו מדגדג אותם.‬
‫אנחנו רק הסתכלנו והמשכנו לקטוף טבק.‬
‫התכופפת מעל הטבק מחושך עד חושך,‬
‫כשהשמש תלויה מעליך רק כדי להציק לך,‬
‫ולפעמים אתה רוצה רק אפרסק גדול ועסיסי.‬
‫אני לא אוהב דברים מתוקים.‬
‫אם היית בשדות האלה, היית אוהב.‬
‫הייתי בשדות האלה?‬
‫יום אחד, כשהשמש להטה מעלינו,‬
‫עד שהיינו חצי מתים, וקאפי הזקן...‬
‫הכושי הזה,‬
‫כל כך זקן, הוא בטח בא הנה באנייה הראשונה.‬
‫אז קאפי הזקן, הוא התעלף לגמרי כי היה כל כך חם.‬
‫אני לא מתבייש להודות שגם אני הייתי כמעט מעולף.‬
‫אז אמרתי לעצמי,‬
‫"אלוהים השאיר את האפרסקים האלה.‬
‫"לא יהיה לו אכפת אם ניקח מנת חיזוק קטנה."‬
‫אז אספתי אותם,‬
‫רק את הכמעט-רקובים שנשארו על הארץ,‬
‫אלה שנשרו.‬
‫אפילו לא קטפתי אותם.‬
‫והבאתי אותם,‬
‫וקאפי חזר לחיים כמו לזרוס עצמו!‬
‫כשהבוס בא,‬
‫וראה את גלעיני האפרסק על הארץ,‬
‫הוא אמר, "מאיפה האפרסקים האלה?‬
‫"אפרסקים לא גדלים בשדות הטבק."‬
‫רוב הכושים האלה פחדו מדי לענות,‬
‫אבל אני יודע עובדות.‬
‫האפרסקים האלה הם לא רכוש של אף אחד,‬
‫חוץ מאשר אולי של האל,‬
‫לכן אמרתי, "הבאתי לנו קצת.‬
‫"רק את אלה שנפלו."‬
‫והבוס אמר,‬
‫אין פה מקום שעורב יכול לעוף אליו שלא שייך לו,‬
‫ושום כושי לא יכול לקחת אפילו חילזון בלי רשותו.‬
‫ואז הוא שאל אותי כמה אפרסקים לקחתי,‬
‫אז הרמתי את האצבעות להראות לו, ו...‬
‫- אתה יודע מה הייתי עושה... - שום דבר!‬
‫אתה לא מאמין לי?‬
‫ראית...‬
‫מה עשיתי.‬
‫ואתה יודע מה הייתי עושה לו.‬
‫לבוס? לברקס?‬
‫לא יכולתי.‬
‫הוא לא היה בבית.‬
‫זו לא הייתה אשמתי.‬
‫מר הנרי אף פעם לא נמצא‬
‫במקום הנכון בזמן הנכון.‬
‫מה לעזאזל זה אמור להביע?‬
‫הפעם שבה הלבנבנים ההם התנפלו על מיס לאקי.‬
‫- איפה אתה היית? - תפסיק.‬
‫- הם עשו חיים עם הבחורה. - שתוק.‬
‫ואז הם לקחו את הילד.‬
‫לא עשית כלום לאף אחד.‬
‫צ'סטר.‬
‫הוא אהב אפרסקים.‬
‫כושי, סתום את הפה, אחרת אהרוג אותך.‬
‫אתה מפחד?‬
‫גן העדן של האדם השחור מהו לאדם הלבן?‬
‫גיהינום.‬
‫אני בטוח שאתה צודק.‬
‫ישוע המתוק והרחום.‬
‫לימדת אותנו‬
‫שאתה, ואתה בלבד,‬
‫יכול להיות רחום וצודק,‬
‫אך לא בעולם הזה.‬
‫העולם הזה מלא בבני אדם, בבני אדם נתעבים.‬
‫אבל בממלכתך,‬
‫לאקי, יש שם שדות תלתן ודבש.‬
‫זה מה שממתין לנו.‬
‫לא בעולם הזה.‬
‫הם רוצים להרעיל את התינוקות השחורים והיפים שלנו בעולם הזה.‬
‫הם רוצים להרוג את הבנים שלנו, אבל לא נניח להם.‬
‫לא, לא נניח להם.‬
‫לאקי, לא. לא.‬
‫והם רוצים להשמיד,‬
‫לגרום לנו להשמיד את עצמנו, לאקי.‬
‫אבל לא נניח להם!‬
‫- לא. - לא, לא נניח! לא את התינוקות שלנו!‬
‫- לא את התינוקות שלנו. - לא אותנו!‬
‫לא נניח להם!‬
‫אנחנו האמהות.‬
‫הגיעה השעה שהאמהות‬
‫יעשו את העבודה של אבינו, לאקי!‬
‫נעשה את העבודה של האב, לאקי!‬
‫הם מונים יותר ממאה מיליון,‬
‫ואנחנו מונים רק כמה מיליונים.‬
‫אולי לא ננצח אותם,‬
‫אבל אנחנו יכולים לוודא‬
‫שנעניק את התינוקות שלנו לאדוננו ישוע.‬
‫כשאנחנו נחליט, ולא כשהם יחליטו.‬
‫וכך נחזיר לעצמנו את הכוח,‬
‫וניקח אותו מהם.‬
‫אימא!‬
‫מה את עושה?‬
‫אנחנו מתפללות, ילדונת.‬
‫והוא שמע אותי.‬
‫מי, אימא?‬
‫ארון ציוד‬
‫ראית את הפנים שלהן?‬
‫היית נהדרת, רובי.‬
‫והבעיטות הגבוהות האלה? לא מהעולם הזה.‬
‫אפילו לא ידעתי שאני יכולה לעשות את זה.‬
‫אבל עשית.‬
‫והלילה, שם בחוץ, הם יראו אותך כמו שאת.‬
‫אני כל כך גאה בך.‬
‫מה את רוצה?‬
‫אני רוצה שזה ירד ממני.‬
‫אימא, כולם...‬
‫אני כבר לא רוצה להיות כמוהם.‬
‫אני כבר לא רוצה להיות... מכוערת.‬
‫אני רוצה להיות יפה, דוריס.‬
‫מושלמת.‬
‫כמוך.‬
‫תפקחי את העיניים, רובי לי.‬
‫תראי.‬
‫איך...‬
‫תראי.‬
‫אחרי שנולדת,‬
‫חשבנו שלא נזכה לילד נוסף.‬
‫אבל אז...‬
‫החסידה הביאה את צ'סטר.‬
‫נכון.‬
‫ואני יודעת שאת מתגעגעת אליו לא פחות ממני.‬
‫אבל הוא בגן עדן, אימא.‬
‫אל תהיי עצובה.‬
‫הילדה לא מצווה על ההורה.‬
‫סליחה, אימא.‬
‫עם מי דיברת למעלה, אימא?‬
‫קר פה למטה.‬
‫כשרובי תבוא הביתה, היא תיבהל אם היא לא תמצא אותנו.‬
‫אימא?‬
‫"והיא כה אהבה את בנה,‬
‫"עד כי הקריבה אותו...‬
‫"כדי שניוושע."‬
‫פרעה הקשה את לבו,‬
‫ומשה שחרר מגיפה קשה.‬
‫האם צבעך השחור הנתעב טוב מזה של איוב?‬
‫משל אברהם?‬
‫את חיה בהשוואה אליהם.‬
‫אני צריכה להציל אותך, ילדונת.‬
‫אימא, ביקשתי סליחה.‬
‫את מתגעגעת אליו, נכון?‬
‫את תשחקי עם אחיך התינוק.‬
‫אימא, אני לא רוצה. בבקשה.‬
‫את לא מתגעגעת אליו?‬
‫איזו מין ילדה שפלה את?‬
‫אני אהיה טובה. אני מבטיחה.‬
‫את מזהמת כל מה שאת נוגעת בו,‬
‫ואני השולט במוחך‬
‫כאילו היית עז או חזירה המתגוללת בזוהמה.‬
‫אני צריכה להציל אותך.‬
‫עשי את זה, חיה.‬
‫אני מצטערת כל כך. אימא לעולם לא תפגע בך.‬
‫אבל ניסית!‬
‫לא, זו הייתה...‬
‫זו הייתה מיס וירה.‬
‫באמת?‬
‫היא עמדה לידך.‬
‫ואני ערפתי לה את הראש.‬
‫אימא! אימא!‬
‫אימא, משהו לא בסדר אצלי.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫מר אמורי.‬
‫בדיוק האיש שחיפשתי.‬
‫יש בעיה, שוטר?‬
‫כמה זמן יש לך?‬
‫זה יישמע מטורף,‬
‫אבל האם שמת לב למשהו מוזר שמתרחש בבית ונדל?‬
‫אני רואה הרבה דברים, שוטר.‬
‫האישה, הבעל,‬
‫הוא לא ראה אותה, והבית הפוך לגמרי.‬
‫אמרתי לו שזה כנראה שום דבר, אבל, אתה יודע.‬
‫אני בהחלט מקווה שהכלבה בסדר.‬
‫סליחה?‬
‫אני בהחלט מקווה שהכול בסדר.‬
‫עדיין לא ענית על השאלה שלי.‬
‫כשאני חושב על זה,‬
‫באמת שמתי לב לכמה דברים.‬
‫דברים מוזרים.‬
‫כמו מה?‬
‫אני מנסה לא להתערב בעניינים של אחרים.‬
‫דברים רעים קורים.‬
‫אבל אתה מבין, אצטרך שתתערב.‬
‫הם כבר עוינים אותנו.‬
‫אם אפיץ שמועות...‬
‫רק אתה ואני נמצאים כאן.‬
‫בחייך, מר אמורי.‬
‫איך היית מרגיש אם זו הייתה אשתך?‬
‫ואם מדברים על אשתך,‬
‫היא עדיין קצת...‬
‫אולי פשוט אדבר איתה, ואבדוק מה קורה.‬
‫אמרתי לך, קורים דברים רעים.‬
‫עכשיו עשית את זה באמת!‬
‫למה עשית את זה? למה עשית את זה?‬
‫אלוהים, מרטי, בשביל מה זה?‬
‫ציד שלווים. בשביל מה אתה חושב שזה?‬
‫- משהו? - שום דבר בינתיים. מוכן?‬
‫למה?‬
‫לגשת לשם ולשאול את השאלות הנכונות.‬
‫- לא ראיתי את המכונית שלו, מרטי. - אז?‬
‫אז תיגש לשם ותציק לנשים ולילדים עכשיו?‬
‫בואו נחכה לו.‬
‫אם בטי תראה את הדבר הזה, מה היא תחשוב?‬
‫שגברים מגנים על כבודה?‬
‫היא כועסת על זה. אם אתה לא תסטור לה, אני אסטור.‬
‫סליחה?‬
‫זה הוא.‬
‫- אני מצטערת, אימא. - לא. אין לך על מה.‬
‫זו לא את. זה לא אף אחד מאיתנו.‬
‫זה המקום הזה, ואנחנו עוזבים.‬
‫לאק! לאק!‬
‫- מותק, אנחנו חייבים... - לעזוב. עכשיו.‬
‫לאן נלך?‬
‫אני מצטערת.‬
‫לא. לא. אני מצטער.‬
‫אני מצטער. אני מצטער...‬
‫מותק, ארזתי כמה דברים. בוא נלך.‬
‫בסדר.‬
‫בואו!‬
‫תיכנסו. מהר.‬
‫- הם בורחים. - הם לא נוסעים לשום מקום.‬
‫תירגע. אנחנו לא עושים את זה. אני יכול לגשת לשם...‬
‫צ'. א.‬
‫אל תעשה שום דבר טיפשי.‬
‫תפסיק, מרטי. תפסיק.‬
‫לא, לא אניח לך לעשות את זה!‬
‫הנרי!‬
‫אכפת לי מאשתך יותר מאשר לך.‬
‫אימא, תגידי לאבא להזדרז.‬
‫צא לפה, אמורי!‬
‫מה קורה? מה אבא מחזיק?‬
‫בבקשה.‬
‫למה?‬
‫לא יכולתי לעזוב אותו.‬
‫בבקשה.‬
‫לא יכולתי להשאיר אותו שם.‬
‫לא יכולתי להשאיר...‬
‫לא יכולתי להשאיר אותו.‬
‫אני מצטערת כל כך!‬
‫הבן שלי!‬
‫תרגום כתוביות: הדסה הנדלר‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬