ŐK
Halló?
Stuart Berks, hányszor fordul még elő ez?
Jó, szia!
Annyira sajnálom, George! Tudom, hogy őrültségnek tűnik,
hogy csak így berontok ide, de el kellett jönnöm onnan, mielőtt...
-Semmi gond. -De, nagy gond van!
Egy korty jót tesz.
Azt mondta, szüksége van valamire.
Azt ígérte, meg tud nekem tenni bizonyos dolgokat.
Elég lesz az italból! Még megárt.
Átkozottul nagy szükségem lenne valamire, George.
Azt akarom, hogy eltűnjenek!
Annak a fekete ribancnak meg a családjának el kell...
Felfogta, mire kér?
Százszor is megkérdezheti, mindig ugyanazt mondanám.
Az a nő megütött, George!
Kezet emelt magára?
Az udvarias üzeneteimnek vége!
Ha egy kutya harap, el kell altatni!
Maga tudja, hogyan kell csinálni, ugye?
Csak köztünk marad, George.
Tudom, hogyan kell.
Szóval, megteszi?
Annyira lassan csinálom, amennyire akarja.
Menjünk be, üljön le egy kicsit!
Ezek a kedvenceim.
-És a játékaim? -Egyet hozhatsz.
-De... -Ne faksznizz, Gracie Jean!
A többiért eljövünk később.
És Ruby meg apu?
-Nélkülük megyünk? -Nem, dehogy.
Amint hazaérnek, együtt megyünk.
Hova?
Egy szép helyre. Most menj, és hozd a többi...
-De apu azt mondta, ez szép hely. -Gracie Jean, kérlek!
Azért megyünk, mert megütötted a fehér nénit?
Anyu azért ütötte meg, mert megérdemelte, elhiheted.
Vagy azért, mert rossz voltam a suliban?
Nem, angyalom.
Az én kicsikém nem rossz.
A csúnya, öreg Miss Vera tehet mindenről.
-Hiszel nekem? -Mindig.
Ha újra látod a rusnya fehér nyanyát, csak torkod szakadtából üvölts,
és anya neki is leken egyet!
„Rusnya fehér nyanya”!
Sosem fogom hagyni, hogy bármi bántson téged.
Érted?
-Most menj, hozd a nővéred holmiját! -Jó, anyu.
Minek tűnik ez magának, őrmester?
Egy rohadt nagy káosznak.
Eltűnt a hölgy kulcsa és a táskája.
Jesszusom, pipa és nagyító kéne, hogy megértse?
Az a bokszos elrabolta Bettyt!
Uram...
Hozzon egy tollat!
De helyesen írja le!
John Q. Adófizető állampolgár.
Nézze, nem tudtam nem észrevenni a fekete család háza előtti pázsitot.
Az nem lehetett a maga műve, ugye?
Mert ott aztán nem volt elírás.
Tőlem maga meg Clarke csak tökölhetnek itt,
de én nem várom meg, amíg a családommal történik valami!
Volt idő, amikor számított az, ha valaki szabad, fehér és nagykorú.
Sajnálom, csak kicsit bepöccentek a srácok.
-Jól van? -Persze, aggódom, de...
Nem emiatt.
Valamelyik este
pár emberem azt mondta, látta magát egy kétes helyen.
De az csak...
Elnézést!
-Nézze, az a... -Figyeljen!
Azok a lebujok kívülről úgy néznek ki, mint egy átlagos kocsma.
Csak egy tévedés volt, igaz?
Pontosan. Érti a helyzetet.
Ja. Rossz helyen, rossz időben.
Igen.
Maga nem hiszi, hogy a színes bőrű szomszédnak
köze van ehhez, ugye?
A neje kocsija és táskája eltűnt,
amiből arra következtetek, hogy magától ment el.
És ismerem a nejét.
Mit... Most csinálod?
Akarom...
Ott akarok lenni. Látni akarom, ahogy csinálod velük.
Jézusom!
Tudod te, milyen nehéz?
Annyit vártam erre, és most...
Nem hiszek a szememnek,
hogy tényleg itt vagy.
Ha a boldogságba bele lehetne halni!
Állok elébe!
Royal Crown.
A jég olyan kellemesen hűsíti a számat.
Nem is... Olyan szomjas vagyok.
Atyaisten!
Mondtam, hogy ne igyál annyit!
Olyan törékeny vagy,
meg kellett saccolnom, hogy mennyit tegyek bele.
Majd meglátod...
ha felébredsz.
A felhők...
Ne ébreszd fel őket!
Úgy szaladtál el, mintha a lakbért kértem volna tőled.
Épp hívni akartalak, hogy megkérdezzem, nem tudnánk-e...
Tudom, hogy sokan laktok nálad,
-de ha ott maradhatnánk pár... -Lucky, fejezd be! Ülj le!
Csajszi, mi bajod van? Ülj le!
Vannak dolgok, amiket nem tudsz megelőzni, Luck.
-Hol vannak a lányaid? -Gracie Jeant felküldtem pakolni.
És hogy bírja a kislány ezt az egészet?
Rendbe fog jönni.
Minden rendben lesz. Csak el kell tűnnünk innen.
De az sem fogja visszahozni Chestert.
Kiraktad a képét a polcra.
Pont úgy nézett ki, mint Henry.
Milyen szép kisgyerek!
Nézd csak meg!
Lucky, csak üldögéltem, és rád gondoltam.
Meg erre az egészre itt...
Ahol meszesek kergetnek benneteket kit tudja, mibe,
és akaratlanul is arra gondolok,
hogy talán Chesternek jobb
az Úr karjaiban lenni, mint ebben a káoszban.
Gyerünk,
sírd csak ki magad, édesem! Hazel itt van veled.
Mi jelentsen ez az arckifejezés?
-Azt gondoltam... -Egy szót se!
Sose tudassa velük, hogy gondolkozik!
Még megölet mindkettőnket.
Hogy történt?
Nagy, öreg őszibarackfáik voltak
a dohányföldek mellett.
Vadon nőttek.
A főnök a gyerekeivel szedette le a gyümölcsöt,
akik elrohantak mellettünk,
és úgy kacagtak, mintha Isten csikizné őket.
Mi csak néztük, aztán vágtuk tovább a dohányt.
Hajnaltól estig görnyedeztünk a dohányföldeken,
a tűző napon,
és néha bizony meg-megkívántuk a nagy, zamatos őszibarackot.
Nem szeretem az édességet.
De igen, maga is volt azokon a földeken.
Nem igaz?
Egy nap, mikor olyan tikkasztó hőség volt,
hogy majd belehaltunk, az öreg Cuffy...
Az az ember
annyira vén, hogy még az első rabszolgahajókkal jöhetett ide.
Szóval az öreg totál elájult a melegtől.
Nem szégyellem bevallani, hogy én is majdnem kidőltem.
Szóval azt mondtam magamban:
„Az Úr itt hagyta ezt az őszibarackot.
Nem bánja majd, ha egy kis erősítőt veszünk magunkhoz.”
Szóval összegyűjtöttem őket,
csak a már majdnem rothadtakat a földről,
amik leestek a fáról.
Le nem szedtem.
Odavittem,
és Cuffy úgy támadt fel, mint maga Lázár!
Szóval, amikor jött a főnök,
és meglátta a barackmagokat a földön,
azt kérdezte: „Honnan szedtétek a barackot?
A dohányföldön nem nő.”
A melósok többsége félt válaszolni,
de én képben voltam.
Az az őszibarack nem volt senkinek a tulajdona,
talán csak az Úré,
szóval azt mondtam: „Én hoztam pár barackot.
De csak azokat, amik leestek a fáról.”
Erre az öreg főnök azt mondta,
hogy amerre a szem ellát, minden az övé,
és még egy csiga is csak akkor lehet egy melósé, ha ő megengedi.
Aztán megkérdezte, hány barackot vettem el.
Szóval felemeltem az ujjaimat, hogy megmutassam neki, és...
-Tudja, mit tettem volna... -Rohadtul semmit!
Nem hisz nekem?
Maga látta...
mit csináltam.
És azt is tudja, mit csináltam volna vele.
Berksszel, a főnökkel?
De nem tudtam megtenni.
Mert nem volt otthon.
Nem az én hibám volt.
Mr. Henry, úgy tűnik, maga mindig
rossz helyen van, rossz időben.
Mi a fenére céloz?
Arra, amikor a meszesek Miss Luckyért jöttek.
-Hol volt maga? -Elég!
-Jól elszórakoztak a nővel. -Fogja be!
Aztán fogták a fiút.
A kis ártatlan teremtést.
Chestert.
Szerette a barackot.
Nyugodjon meg, vagy kinyírom!
Fél?
Egy fekete mennyországa egy fehérnek micsoda?
Pokol.
Úgy bizony.
Édes, irgalmas Jézusom!
Azt tanítottad nekünk,
hogy egyedül te
lehetsz irgalmas és igazságos,
de nem ezen a világon.
Ez a világ tele van gyűlöletes férfiakkal.
De a te királyságodban,
Lucky, lóhereföldek vannak, és méz.
Ez vár ránk.
De nem ezen a világon.
Itt csak meg akarják mérgezni a gyönyörű, fekete gyerekeinket.
Meg akarják ölni a fiainkat, de mi nem engedjük nekik!
Nem bizony!
Nem, Lucky!
És pusztítani akarnak,
azt akarják, hogy tönkretegyük magunkat,
de mi nem engedjük nekik!
-Nem bizony! -Nem ám! A gyerekeinkhez nem nyúlnak!
-A gyerekeinkhez nem! -És hozzánk sem!
Nem engedjük nekik!
Mi vagyunk az anyák.
Itt az ideje, hogy az anyák
elvégezzék Atyánk munkáját, Lucky!
Mi végezzük el az Atya munkáját, Lucky!
Több mint 100 millióan vannak,
mi meg csak néhány millióan.
Lehet, hogy nem győzzük le őket,
de tehetünk róla,
hogy a gyerekeinket Urunk, Jézusnak adjuk!
Amikor mi akarjuk, és nem akkor, amikor ők!
Így visszaszerezzük a hatalmat,
és elvesszük tőlük az övéket!
Anyu!
Mit csinálsz?
Imádkozunk, kicsim.
És ő hallott engem.
Ki, anyu?
SZERTÁR
Láttad az arcukat?
Csodálatos voltál, Ruby.
És a lábemeléseid fantasztikusak!
Nem is tudtam, hogy képes vagyok rá.
Megcsináltad.
És ma este mindenki látni fogja az igazi énedet.
Annyira büszke vagyok rád!
Mit akarsz?
Nem akarom ezt a bőrszínt.
Anyám meg a többiek...
Nem akarok olyan lenni, mint ők.
Nem akarok többé... csúnya lenni.
Gyönyörű akarok lenni, Doris.
Tökéletes.
Mint te.
Nyisd ki a szemed, Ruby Lee!
Nézd!
Hogy tudtad...
Nézd!
Miután megszülettél,
nem gondoltuk, hogy lesz még egy gyerekünk.
De aztán...
Chestert hozta a gólya.
Így van.
És tudom, hogy neked is nagyon hiányzik, mint nekem.
De ő a mennyben van, anyu.
Ne legyél szomorú!
Gyerek nem parancsol a szülőnek!
Ne haragudj, anyu!
Kivel beszéltél odafent, anyu?
Hideg van itt.
Ha Ruby hazajön, megijed, hogy nem talál minket.
Anyu?
Mert az anya úgy szerette fiát,
hogy őt adta...
hogy a világ el ne vesszen.
„És megkeményedék a Faraó szíve.”
És Mózes nagy dögvészt szabadított el.
A hitvány feketeséged jobb, mint Jób?
Vagy Ábrahám?
Te egy szörnyeteg vagy hozzájuk képest.
Meg kell mentenem téged, kicsim.
De anyu, bocsánatot kértem.
Hiányzik neked, ugye?
Játszani fogsz a kisöcséddel.
Anyu, nem akarok. Kérlek!
Nem hiányzik neked?
Miféle nyomorult vagy te?
Ígérem, jó leszek!
Mindent bemocskolsz, amihez hozzáérsz,
és az elmédnek én parancsolok,
mint egy kecskének vagy a piszokban turkáló disznónak!
Meg kell mentenem téged.
Csináld, szörnyeteg!
Annyira sajnálom! Anya sosem bántana téged!
De megpróbáltál!
Nem, én...
Miss Verát akartam bántani!
Őt láttad?
Ott volt melletted.
És levágtam a rohadt fejét!
Anya!
Valami baj van velem.
Mi a ménkű?
Mr. Emory!
Pont magát kerestem.
Valami gond van, biztos úr?
Mennyi ideje van?
Őrültségnek fog hangzani,
de nem vett észre valami furcsát Wendelléknél?
Sok mindent látok, biztos úr.
Nos, az asszony eltűnt,
és a házban nagy a rumli.
Mondtam a férjnek, hogy valószínűleg semmi komoly nem történt, de tudja, hogy van.
Remélem, jól van a ribanc.
Hogy mondta?
Remélem, minden rendben.
Még mindig nem válaszolt a kérdésemre.
Most, hogy belegondolok,
észrevettem egyet s mást.
Fura dolgokat.
Úgymint?
Igyekszem nem beleártani magam mások dolgába.
Annak csak rossz vége lesz.
Hát tudja, most megkérném rá.
Már így is pikkelnek ránk.
Ha pletykálni kezdek...
Csak mi ketten vagyunk itt.
Mondja, Mr. Emory,
hogy érezne, ha a maga neje tűnne el?
Apropó, a felesége
még mindig kicsit...
Talán beszélek vele, tisztázom a helyzetet.
Mondtam, hogy rossz vége lesz.
Na, ezt jól elszúrta!
Miért csináltad?
Jesszusom, Marty, minek a pisztoly?
Szerinted minek, baszki?
-Valami? -Még semmi. Készen állsz?
Mire?
Hogy átmenj, és feltedd nekik a megfelelő kérdéseket.
-Nem láttam a kocsiját, Marty. -És?
Mi van, már nőket és gyerekeket akartok molesztálni?
Várjuk meg a pasast!
Ha Betty meglátja ezt a szart, mit gondol majd?
Hogy a becsületünket védjük vele?
Ha erre begőzöl, és te nem pofozod fel, én fogom!
Mit mondtál?
Megjött a pasas.
-Ne haragudj, anya! -Nincs miért bocsánatot kérned.
Nem te vagy a hibás. Egyikünk sem az.
Ez a hely az oka mindennek. Elmegyünk.
Luck!
-Édesem, el kell... -El kell mennünk, most azonnal!
Hova megyünk?
Sajnálom.
Nem. Sajnálom.
Én sajnálom.
Bepakoltam pár cuccot. Induljunk!
Jó.
Gyerünk!
Szálljatok be, gyorsan!
-Kereket oldanak. -Nem mennek sehova!
Nyugi! Nem csináljuk ezt! Átmegyek...
Ne csinálj hülyeséget!
Hagyd abba, Marty! Elég!
Nem hagyom, hogy ezt tedd!
Henry!
Jobban érdekel a feleséged, mint téged!
Anya, szólj apának, hogy siessen!
Jöjjön ki, Emory!
Mi történik? Mi van apa kezében?
Kérlek!
Miért?
Nem tudtam otthagyni!
Kérlek!
Nem tudtam elhagyni!
Nem tudtam el...
Nem tudtam elhagyni.
Annyira sajnálom!
Az én fiam!
A feliratot fordította: Szíjj Julianna
Kreatívfelelős: Hegyi Júlia