CEILALŢI
Alo?
Stuart Berks, de câte ori o să se mai întâmple asta?
Bine, pa!
Îmi pare rău, George. Știu că e aiurea
să te trezești cu mine la ușă, dar trebuia să plec de acolo înainte...
- E în regulă. - Ba nu e. Deloc.
Un strop de băutură o să te ajute.
Ai spus că ai nevoie de ceva.
Ai zis că ești un bărbat care poate face lucruri.
Ai grijă. E tare.
Vreau să faci ceva, George.
Vreau să plece.
Vreau ca jigodia aia neagră și familia ei...
Îți dai seama ce-mi ceri?
Poți să întrebi de o sută de ori, ți-aș spune același lucru.
M-a lovit, George.
Te-a atins?
Gata cu mesajele politicoase!
Dacă un câine mușcă, îl omori.
Știi cum s-o faci, nu?
Suntem singuri, George.
Știu cum s-o fac.
O faci?
O să dureze cât de mult vrei tu.
Hai un pic în casă!
Astea sunt preferatele mele.
- Și jucăriile mele? - Iei una singură.
- Dar... - Lasă mofturile, Gracie Jean!
Luăm restul mai târziu.
Cum rămâne cu Ruby și cu tati?
- Îi părăsim? - Sigur că nu.
Imediat ce ajung acasă, plecăm împreună.
Unde?
Într-un loc frumos. Adu-ți celelalte...
- Tati spunea că aici e frumos. - Gracie Jean, te rog!
Plecăm pentru că ai lovit-o pe alba aia?
Dacă mama ta lovește pe cineva, fii sigură că o merita.
Pentru că am fost rea la școală?
Nu, puișor.
Nu e vina ta.
E vina ticăloasei de dra Vera.
- Mă crezi? - Întotdeauna.
Dacă o mai vezi pe albitura aia urâtă cu spume, țipă cât poți de tare,
iar mama o să-i ardă și ei una.
„Albitură urâtă cu spume.”
N-o să permit nimănui să-ți facă vreun rău.
Bine?
- Adu lucrurile surorii tale. - Bine, mamă.
Ce zici, sergent?
E un dezastru.
Cheile și poșeta ei nu sunt aici.
Dumnezeule, ai nevoie de pipă și lupă?
Maimuța aia a răpit-o pe Betty.
Domnule...
Scoate un pix.
Să-mi scrii numele ca lumea.
John Contribuabilul.
Mi-a sărit în ochi gazonul din fața familiei ăleia.
N-are cum să fie opera ta, nu?
Totul era scris corect.
Tu și Clarke n-aveți decât să stați și s-o frecați,
dar eu n-am de gând să aștept să pățească ai mei ceva.
Pe vremuri, să fii liber, alb și major însemna ceva.
Îmi pare rău. Sunt un pic nervoși.
- Tu ești bine? - Sunt îngrijorat, dar...
Nu pentru asta.
Mă refer la seara aia.
Colegii mei te-au văzut unde n-ar fi trebuit.
Da, nu, a fost...
Scuze.
- Chestia... Ascultă... - Hei...
De afară, localurile alea par baruri obișnuite.
A fost o greșeală, nu?
Exact. Ai înțeles.
Da. Locul nepotrivit, momentul nepotrivit.
Așa e.
Crezi că tipul de culoare de vizavi
are vreo legătură cu povestea asta?
Mașina și poșeta ei nu sunt aici,
deci cred că a plecat de bunăvoie.
Am cunoscut-o pe soția ta.
Ce... O faci acum?
Vreau să...
Vreau să fiu de față. Vreau să văd cum o faci.
Doamne!
Știi cât de greu mi-a fost?
Am așteptat și am tot așteptat...
Sunt pregătit, vreau s-o fac,
vrei și tu s-o faci.
Aș putea să mor de fericire.
Haide!
Royal Crown.
Ce plăcut se simte gheața pe buze!
Mi-e foarte sete!
Fir-ar să fie...
Ți-am spus s-o lași mai moale.
Ești tare micuță,
n-am știut sigur cât să pun.
O să te trezești...
și o să vezi.
Norii...
Nu-i trezi!
Ai fugit de parcă ți-aș fi cerut banii de chirie.
Voiam să te întreb dacă putem...
Știu că e înghesuială la tine,
- ... dar dacă am putea sta... - Lucky! Termină, stai jos!
Ce te-a apucat? Stai jos!
De unele lucruri nu poți fugi.
- Unde sunt fetele tale? - Am pus-o pe Gracie Jean să împacheteze.
Ce spune cea mică?
O să fie bine.
O să ne fie bine. Dar trebuie să plecăm de aici.
Asta n-o să-l aducă înapoi pe Chester.
L-ai pus pe raft.
Seamănă cu Henry.
Ce bebeluș drăguț!
Uite!
Lucky, m-am gândit la tine.
M-am gândit la asta și...
Treaba asta cu albiturile care vor să te alunge cine știe unde...
Nu pot să nu mă gândesc
că poate lui Chester îi e mai bine
în brațele Domnului, decât în nebunia asta.
Haide!
Așa, descarcă-te! Hazel e aici.
De ce dai ochii peste cap?
- Credeam... - Lasă pălăvrăgeala!
Să nu le arăți niciodată ce gândești.
O să murim din cauza ta.
Cum s-a întâmplat asta?
Aveau niște piersici mari
lângă culturile de tutun.
Erau sălbatici.
Șeful îi lăsa pe copiii lui să le culeagă,
apoi treceau în fugă pe lângă noi,
râzând de parcă-i gâdila însuși Dumnezeu.
Noi doar ne uitam și tăiam tutun.
Stăteai aplecat peste plantele de tutun din zori și până noaptea,
cu soarele deasupra, să te necăjească,
iar uneori nu voiai decât o piersică mare și zemoasă.
Nu-mi plac dulciurile.
Dacă ai fi lucrat pământul, ți-ar fi plăcut.
Ai lucrat pământul?
Într-o zi, când soarele ne încingea
de ne simțeam cu un picior în groapă, bătrânul Cuffy...
Cioroiul ăla
era atât de bătrân, că probabil a venit cu primul vapor.
Bătrânul Cuffy a leșinat din cauza căldurii.
Nu mi-e rușine să recunosc că era să cad și eu din picioare.
Așa că mi-am zis:
„Dumnezeu ne-a lăsat piersicile astea.
Nu se supără dacă ne întremăm un pic.”
Așa că le-am adunat
pe cele aproape putrezite de pe jos,
cele căzute.
Nici măcar nu le-am cules.
Și le-am adus,
iar Cuffy s-a trezit la viață de parcă era Lazăr!
Când a venit șeful
și a văzut sâmburii de piersică pe jos,
a întrebat: „De unde au apărut piersicile astea?”
„Nu cresc piersici pe câmpul de tutun.”
Cei mai mulți cioroi erau prea speriați ca să răspundă,
dar eu știam cum stă treaba.
Piersicile alea nu aparțineau nimănui,
poate doar lui Dumnezeu,
așa că am zis: „Eu le-am adus.
Doar pe cele căzute.”
Și șeful a zis
că totul îi aparține, cât vezi cu ochii,
iar un cioroi nu poate să ia nici un melc, până nu-i dă el voie.
M-a întrebat câte piersici am luat
și am ridicat degetele, să-i arăt, și...
- Știi ce i-aș fi făcut... - Nimic!
Nu mă crezi?
Ai văzut...
ce am făcut.
Și știi ce i-aș fi făcut.
Șefului ăluia... Berks?
N-am putut.
Nu era acasă.
N-a fost vina mea.
Dle Henry, se pare că nu ești niciodată
în locul potrivit, la momentul potrivit.
Ce naiba vrei să spui cu asta?
Când albiturile au atacat-o pe dra Lucky.
- Unde erai? - Termină!
- S-au distrat cu fata aia. - Gura!
Apoi l-au luat pe băiețel.
N-ai făcut nimic nimănui.
Chester.
Îi plăceau piersicile.
Cioară, potolește-te, până nu te omor!
Ți-e frică?
Ce e paradisul negrilor pentru albi?
Iadul.
Ai dreptate.
Sfinte și milostive Iisuse!
Ne-ai învățat
că tu și numai tu
poți fi milostiv și drept,
dar nu pe lumea asta.
Lumea asta e plină de bărbați măcinați de ură.
Dar în regatul tău,
Lucky, sunt câmpii de trifoi și miere.
Asta ne așteaptă.
Nu în lumea asta.
Vor să ne otrăvească frumoșii copilași negri în lumea asta.
Vor să ne ucidă fiii, dar n-o să-i lăsăm.
Așa e, nu-i lăsăm.
Lucky, nu!
Vor să distrugă...
Să ne facă să ne distrugem singuri.
Dar nu-i lăsăm!
- Nu. - Nu-i lăsăm! N-o să ne ia copiii!
- Nu copiii. - Nici pe noi!
Nu-i lăsăm!
Suntem mame.
E timpul ca mamele
să îndeplinească misiunea Tatălui, Lucky!
O să îndeplinim misiunea Tatălui!
Ei sunt peste 100 de milioane,
iar noi suntem doar câteva milioane.
Poate că nu-i putem înfrânge,
dar putem să ne asigurăm
că pruncii noștri ajung la Iisus.
Când vrem noi, nu când vor ei.
Astfel, ne recuperăm puterea
și-i lăsăm pe ei neputincioși.
Mamă!
Ce faci?
Ne rugăm, iubito.
Și m-a auzit.
Cine, mamă?
MAGAZIE
Ai văzut ce fețe au făcut?
Ai fost incredibilă, Ruby.
Și cum ai ridicat picioarele! Uluitor!
Nici nu știam că pot să fac așa ceva.
Ai putut.
Diseară o să vadă cum ești tu cu adevărat.
Sunt tare mândră de tine!
Ce vrei?
Vreau să scap de culoarea asta.
Mama, toți ceilalți...
Nu mai vreau să fiu ca ei.
Nu mai vreau să fiu... urâtă.
Vreau să fiu frumoasă, Doris.
Perfectă.
Ca tine.
Deschide ochii, Ruby Lee.
Uite!
Cum ai...
Uite!
După ce te-ai născut tu,
nu credeam că o să mai avem un copilaș.
Apoi...
Barza l-a adus pe Chester.
Exact.
Știu că ți-e dor de el, cum îmi e și mie.
Dar el e în rai, mamă.
Nu fi tristă.
Copilul nu-i dă porunci părintelui.
Iartă-mă, mamă.
Cu cine vorbeai sus?
E frig aici.
Dacă vine Ruby acasă și nu ne găsește, o să se sperie.
Mamă?
„Fiindcă atât de mult și-a iubit ea fiul,
că l-a jertfit...
pentru ca noi să fim mântuiți.”
Inima faraonului era împietrită,
iar Moise a dezlănțuit o mare molimă.
Negreala ta infectă te face mai bună decât Iov?
Decât Avraam?
Ești un animal, pe lângă ei.
Trebuie să te mântuiesc, scumpo.
Mamă, am spus că-mi pare rău.
Ți-e dor de el, nu?
O să te joci cu frățiorul tău.
Dar nu vreau. Te rog!
Nu ți-e dor de el?
Ce lepădătură de copil ești!
O să fiu cuminte, promit.
Murdărești tot ce atingi,
iar mintea ta îmi aparține, s-o controlez
ca pe o capră sau un porc care râmă prin noroi.
Trebuie să te mântuiesc.
Fă-o, animalule!
Îmi pare rău. Mama nu ți-ar face rău niciodată.
Dar ai încercat!
Nu, a fost...
A fost dra Vera.
Da?
Era chiar lângă tine.
Și i-am tăiat căpățâna.
Mamă!
Mamă, se întâmplă ceva cu mine.
Să fiu al naibii!
Dle Emory.
Tocmai omul pe care-l căutam.
E vreo problemă, dle polițist?
Cât timp ai la dispoziție?
O să sune aiurea,
dar ai remarcat ceva ciudat în reședința familiei Wendell?
Văd multe lucruri.
Soția... Soțul
n-a mai văzut-o, iar casa e răvășită.
I-am spus că probabil nu e nimic, dar știi cum e.
Sper că jigodia e teafără.
Poftim?
Sper că toată lumea e teafără.
Tot nu mi-ai răspuns la întrebare.
Dacă stau să mă gândesc,
chiar am remarcat câte ceva.
Lucruri dubioase.
Cum ar fi?
Încerc să nu mă bag în treburile altora.
Așa se întâmplă lucruri rele.
Dar acum vreau să te bagi.
Deja ne poartă pică.
Dacă răspândesc zvonuri...
Suntem doar noi doi aici.
Hai, dle Emory.
Ce-ai spune dacă ar fi dispărut soția ta?
Apropo de soția ta,
mai e un pic...
Mai bine vorbesc cu ea, să văd ce zice.
Ți-am zis că se întâmplă lucruri rele.
Hai că ai comis-o!
De ce ai făcut asta?
Doamne, Marty, ce faci cu ăsta?
Vânez prepelițe. Tu ce crezi că fac?
- Nimic? - Încă nu. Ești pregătit?
Pentru ce?
Să mergem și să le punem întrebările potrivite.
- Nu i-am văzut mașina, Marty. - Și ce?
Acum o să vă luați de femei și de copii?
Hai să-l așteptăm.
Dacă Betty vede așa ceva, ce-o să zică?
Că bărbații îi apără onoarea.
Dacă asta o enervează, iar tu n-o cârpești, o fac eu.
Poftim?
El e.
- Îmi pare rău, mamă. - N-ai de ce să-ți ceri scuze.
Nu e vina ta. Nu e vina noastră.
Locul ăsta e de vină. Și plecăm.
Luck!
- Iubitule, trebuie să... - Trebuie să plecăm imediat!
Unde mergem?
Îmi pare rău.
Nu. Mie îmi pare rău.
Iartă-mă!
Am strâns câteva lucruri. Haide!
Bine.
Hai!
Urcați! Repede!
- Vor să fugă. - Nu pleacă nicăieri.
Potolește-te! Să nu reacționăm așa. Mă duc eu...
Nu face vreo prostie!
Încetează, Marty!
Nu te las să faci asta.
Henry!
Îmi pasă de soția ta mai mult decât îți pasă ție.
Mamă, spune-i lui tata să se grăbească.
Ieși, Emory!
Ce se întâmplă? Ce are tata în brațe?
Te rog!
De ce?
Nu puteam să-l părăsesc.
Te rog!
Nu puteam să-l părăsesc.
Nu puteam...
Nu puteam să-l părăsesc.
Îmi pare rău.
Băiețelul meu!
Subtitrarea: Robert Ciubotaru