Hallå?
Stuart Berks, hur ofta ska det här hända?
Okej, adjö.
Förlåt, George. Jag förstår vad du tänker,
att jag bara dyker upp så här, men jag var tvungen att åka...
-Det är okej. -Nej, det är det inte.
Det här hjälper.
Du sa att du behövde något.
Du sa att du är en man som kan göra saker.
Inte så mycket.
Jag behöver få något gjort, George.
Jag vill få bort dem.
Den svarta subban och hennes familj. De måste...
Vet du ens vad du ber om?
Du kan fråga mig om och om igen, svaret blir detsamma.
Hon slog mig.
Lyfte hon handen mot dig?
Jag har fått nog av artiga meddelanden.
Om en hund biter avlivas den!
Du vet väl hur man gör?
Det är bara vi, George.
Jag vet hur.
Tänker du göra det?
Så länge och långsamt som du vill.
Kom, du behöver sätta dig.
De här är mina favoriter.
-Och mina leksaker? -En leksak.
-Men... -Bråka inte, Gracie Jean.
Vi hämtar resten sen.
Ruby och pappa, då?
-Ska vi lämna dem? -Självklart inte.
Så fort de kommer hem åker vi tillsammans.
Vart då?
Någonstans trevligt. Hämta resten av dina...
-Men pappa sa att det här var trevligt. -Snälla.
Är det för att du slog den vita damen?
Om din mamma slår någon förtjänar de det.
Är det för att jag var dum i skolan?
Nej, älskling.
Inte min älskling.
Det var den otäcka fröken Vera.
-Tror du mig? -Alltid.
Ser du den fula vitingen igen, ropa så högt du bara kan.
Då ska mamma visa henne.
"Fula viting."
Inget ska få skada dig.
Okej?
-Hämta din systers saker. -Ja, mamma.
Hur ser det ut?
En jävla röra.
Hennes nycklar och väska är borta.
Herregud, behöver du en pipa och förstoringsglas?
Negern kidnappade Betty.
Herr...
Ta en penna.
Skriv ner det.
John Q. Skattebetalare.
Jag såg gräsmattan utanför familjens hus.
Det var väl aldrig du?
Allt var stavat rätt.
Du och Clarke kan sitta på era arslen,
men jag tänker inte vänta på att något ska hända min familj.
En gång betydde det något att vara vit, 21 och fri.
Jag ber om ursäkt. De är uppjagade.
-Är allt bra? -Jag är orolig, men...
Inte om det här.
Häromkvällen.
Några av mina killar såg dig hänga där du inte hör hemma.
Det var...
Ursäkta.
-De... Lyssna... -Du...
De där barerna ser ut som alla andra utifrån.
Det var nog bara ett misstag?
Precis. Du förstår.
Fel plats, fel tidpunkt.
Ja.
Du tror inte att den färgade snubben tvärs över gatan
hade något med det här att göra?
Hennes bil och väska är borta,
vilket säger mig att hon själv valde att åka.
Och jag har träffat din fru.
Ska du göra det nu?
Jag vill...
Jag vill se dig göra det.
Jösses.
Vet du hur jobbigt det har varit?
Jag har väntat och väntat...
Om jag drömmer och inte är här för det här,
och du är här för det.
Jag hade kunnat dö av lycka.
Seså!
Royal Crown.
Isen känns skön mot mina läppar.
Jag vet inte... Jag är så törstig.
Kära nån.
Du skulle ju ta det lugnt med det där.
Du är så liten,
jag fick gissa hur mycket som behövdes.
Du kommer att vakna.
Du ska få se.
Molnen...
Väck dem inte.
Du försvann som om jag bett dig betala hyran.
Jag tänkte ringa dig och fråga om vi kunde...
Jag vet att ni är många,
-men om vi kunde bo hos er... -Sluta, Lucky. Sätt dig.
Vad är det med dig? Sätt dig!
Vissa saker kan man inte fly ifrån.
-Var är dina flickor? -Gracie Jean packar.
Hur tar hon det här?
Hon klarar sig.
Vi klarar oss. Vi måste bara härifrån.
Det där för inte Chester tillbaka.
Du har honom uppe på en hylla.
Han ser precis ut som Henry.
Ett sådant sött barn.
Titta.
Jag har tänkt på dig.
Om det här och...
Här ute, vitingar som försöker köra iväg er.
Jag undrar
om inte Chester har det bättre
i Herrens famn än i det här eländet.
Seså.
Släpp ut det. Hazel är här för dig.
Vad har du i tankarna?
-Jag tänkte... -Sluta.
Låt dem aldrig få veta att du tänker.
Du kommer att få oss dödade.
Hur skulle det hända?
De hade stora persikoträd
bortom tobaksfälten.
De växer vilt.
Chefen brukade låta sina barn plocka dem,
de brukade springa förbi oss,
skrattandes som om Gud själv kittlade dem.
Vi såg bara på och fortsatte jobba.
Vi jobbade från morgon till kväll,
med solen hängandes över oss till vårt förtret,
ibland vill man bara ta en tugga.
Jag gillar inte sötsaker.
Det gör du om du jobbar på fälten.
Har du gjort det?
En dag, när solen stekte oss,
när vi var utarbetade, och gamle Cuffy...
Den negern,
den gamlingen måste ha varit med på den första båten hit.
Gamle Cuffy svimmade av värmen.
Jag svimmade nästan själv.
Så jag sa till mig själv:
"Herren lämnade dessa persikor.
"Han har inget emot om vi stärker oss lite."
Jag samlade dem,
bara de nästan ruttnade,
de som fallit från träden.
Jag plockade dem inte ens.
Jag tog med dem
och Cuffy kom tillbaka från de döda!
När bossen kom över,
och såg persikokärnorna på marken,
frågade han: "Var kom de ifrån?
"Persikor växer inte bland tobak."
De flesta av oss vågade inte svara,
men jag vet bättre.
Persikorna är ingens egendom,
förutom kanske Herrens,
så jag sa: "Jag tog med några.
"Bara de som fallit från träden."
Och han sa
att allt runt omkring oss tillhör honom,
ingen neger får ens ta en snigel om han inte ger dem tillåtelse.
Sen frågade han hur många persikor jag har tagit,
så jag höll upp fingrarna för att visa honom...
-Vet du vad jag hade gjort... -Inte ett jävla dugg!
Tror du mig inte?
Du såg...
vad jag gjorde.
Och du vet vad jag hade gjort mot honom.
Mot din chef? Berks?
Jag kunde inte.
Han var inte hemma.
Det var inte mitt fel.
Mr Henry, du är aldrig
på rätt plats vid rätt tidpunkt.
Vad ska det betyda?
När vitingarna kom för miss Lucky.
-Var var du? -Sluta.
-De hade kul med henne. -Håll käft.
Och sen tog de pojken.
Du har inte gjort något åt det.
Chester.
Han gillade persikor.
Tysta dig, innan jag dödar dig.
Är du rädd?
En svart mans himmel är en vit mans vad?
Helvete.
Du har rätt.
Kära Jesus.
Du lärde oss
att du och bara du
kan vara barmhärtig och rättvis,
men inte i den här världen.
Den här världen är full av hatiska män.
Men i ditt rike,
Lucky, väntar fält med klöver och honung.
Det är vad som väntar oss.
Inte den här världen.
De vill förgifta våra vackra, svarta bebisar.
De vill döda våra söner, men vi låter dem inte.
Nej.
Nej, Lucky.
De vill förgöra,
de vill att vi förgör oss själva.
Men vi låter dem inte!
-Nej. -Nej! Inte våra barn!
-Inte våra barn! -Inte oss själva!
Vi låter dem inte!
Vi är mödrarna.
Det är dags för mödrarna
att göra Faderns gärningar!
Vi ska göra Faderns gärningar!
Det finns över 100 miljoner av dem,
och bara några få miljoner av oss.
Vi må inte slå dem,
men vi kan se till
att vi ger våra barn till Herren.
Vi bestämmer när, inte de.
På så sätt tar vi tillbaka vår makt,
och tar deras ifrån dem.
Mamma!
Vad gör du?
Vi ber, älskling.
Och han hörde mig.
Vem, mamma?
FÖRRÅD
Såg du deras miner?
Du var otrolig, Ruby.
Och de höga sparkarna var otroliga.
Jag visste inte att jag kunde det.
Det kunde du.
Ikväll, där ute, ska de få se den riktiga du.
Jag är så stolt över dig.
Vad vill du?
Jag vill få bort den.
Mamma, allihop...
Jag vill inte vara som dem.
Jag vill inte vara ful längre.
Jag vill vara vacker, Doris.
Perfekt.
Som du.
Öppna dina ögon, Ruby Lee.
Titta.
Hur...
Titta.
Efter att vi fick dig,
trodde vi inte att vi skulle få ett till.
Men då...
Kom storken med Chester.
Ja.
Jag vet att du saknar honom lika mycket som jag.
Men han är i himlen, mamma.
Var inte ledsen.
Barnet styr inte över föräldern.
Förlåt, mamma.
Vem pratade du med förut, mamma?
Det är kallt här nere.
Ruby blir orolig om hon inte hittar oss.
Mamma?
"Hon gav världen sin ende son,
för att de som tror på honom,
inte skall gå under utan ha evigt liv."
Farao förhärdade sitt hjärta,
och Moses släppte lös en stor farsot.
Är din avskyvärda svarthet bättre än Job?
Än Abraham?
Du är ett djur jämfört med dem.
Jag måste rädda dig, älskling.
Jag sa förlåt, mamma.
Du saknar honom, eller hur?
Du ska få leka med din lillebror.
Jag vill inte, mamma. Snälla.
Saknar du honom inte?
Vad är du för usling?
Jag lovar att vara snäll.
Du förstör allt du rör,
och ditt sinne är mitt att leda,
som en get, eller en gris i lorten.
Jag måste rädda dig.
Gör det, best.
Förlåt mig. Mamma skulle aldrig skada dig.
Men du försökte!
Nej, det var...
Det var fröken Vera.
Var det?
Hon stod bredvid dig.
Och jag högg huvudet av henne.
Mamma!
Mamma, det är något fel på mig.
Herregud.
Mr Emory.
Precis den jag söker.
Är det något fel, konstapeln?
Hur mycket tid har du?
Det låter säkert dumt,
men har du märkt något märkligt runt Wendells hus?
Jag ser mycket, konstapeln.
Maken har inte sett frun
och hela huset är en enda röra.
Det är nog ingen fara.
Jag hoppas att subban är okej.
Ursäkta?
Jag hoppas att allt är bra.
Du har inte svarat på min fråga.
När jag tänker efter
har jag sett saker.
Konstigheter.
Som vadå?
Jag lägger mig inte i vad andra gör.
Dåliga saker händer.
Jag behöver din hjälp.
De vill redan oss illa.
Om jag sprider rykten...
Det är bara vi här.
Se så, mr Emory.
Hur hade du känt om det var din fru?
På tal om henne,
är hon fortfarande lite...
Jag kanske borde prata med henne.
Jag sa att dåliga saker händer.
Nu har du ställt till det!
Vad i... Varför gjorde du så?
Varför har du den, Marty?
Fågeljakt. Vad fan tror du?
-Något? -Inget än. Är du redo?
För vad?
Att gå dit och ställa rätt frågor.
-Jag såg inte hans bil. -Och?
Tänker du skrämma kvinnan och barnen?
Vi väntar på honom.
Vad ska Betty tro om hon ser det här?
Män som försvarar hennes heder?
Blir hon arg för det, ger jag henne en örfil om inte du gör det.
Ursäkta?
Det är han.
-Förlåt, mamma. -Be inte om förlåtelse.
Det är inte du. Det är ingen av oss.
Det är det här stället, och vi ska flytta härifrån.
Luck!
-Vi måste... -Vi måste åka. Nu.
Vart ska vi ta vägen?
Förlåt.
Nej. Förlåt mig.
Förlåt mig.
Jag har packat några saker. Vi åker.
Okej.
Skynda!
In. Fort.
-De flyr. -De ska ingenstans.
Lugna ner er. Sluta. Jag kan gå dit...
Gör inget dumt.
Sluta, Marty.
Jag låter er inte göra det här!
Henry!
Jag bryr mig mer om din fru än du själv.
Mamma, säg åt pappa att skynda sig.
Kom ut, Emory!
Vad har pappa i famnen?
Snälla.
Varför?
Jag kunde inte lämna honom.
Snälla.
Jag kunde inte lämna honom.
Jag kunde inte...
Jag kunde inte lämna honom.
Förlåt mig!
Min pojke!
Undertexter: Victor Ollén
Kreativ ledare: Bengt-Ove Andersson