Mrs Emory,
klorpromazinet verkar fungera.
Det här är en fristad, inte sant?
Vi har finbesök idag, dr Moynihan.
Hej, mrs Emory.
Du äter visst inte, Lucky.
-Men hon sa att jag kunde ta... -Mrs Emory, tack.
Min familj.
När får jag träffa dem?
-Vad sa vi om att bli upphetsade? -Jag är inte...
Jag är inte upphetsad.
Duktig flicka.
Lär av varandra, Ella Mae.
Jag ska lära henne!
Du måste lära dig.
Hon har tur.
North Carolinas myndigheter bekräftade allt.
Vilken sorglig historia.
Hon bör inte vara i fängelse.
Hon är sjuk, inte kriminell.
Jag vill bara prata med henne.
-Om vad hon gjorde mot er son? -Hon gjorde inget.
-Självklart. -De tog henne så fort,
att jag inte hann prata med henne.
Vad vill du säga till henne?
Jag är specialist på det här beteendet, mr Emory.
Visste du att flera negerkvinnor,
några i värre skick än din fru,
har gjort hemska ting och hamnat här?
Min behandling har gjort succé.
Det hjälper inte att du kommer hit varje dag.
Hon måste veta att jag var här.
Att jag inte är upprörd. Att jag förstår...
Jag förstår varför hon gjorde det.
Du kommer att få din chans.
Men det passar inte just nu.
Jag känner min fru.
Det här är tvångsvård, förstår du vad det betyder?
Att ni kan hålla henne så länge ni vill.
Så länge hon behöver.
Så vi kan hjälpa.
Låt henne få träffa sina döttrar.
-De måste få träffa sin mamma. -Efter vad de såg?
Jag är ingen barnpsykiater, men det vore förödande.
Du måste fokusera på dina flickor.
Hur mår de?
Barn är tåliga.
Jag berättar att du kom förbi,
och att du och flickorna mår bra.
Fokusera dig på att läka.
Vilken behandling?
Jag lyssnar för det mesta.
DAG 9
Jag gjorde det som du vill ha det.
Mjölk och två sockerbitar.
Det är nog för varmt.
Låt det svalna lite.
Såg du tapeten?
Känner du igen den?
Det tog tid att hitta samma mönster,
men jag kan vara ganska bestämd.
Titta,
jag fick gissa din storlek.
Jag köpte lite i rosa.
Du har inte nog med rosa plagg.
Oroa dig inte, Betty.
Du behöver inte vara rädd.
Okej? Jag band fast dig
för ditt eget skydd.
Ge mig dina händer.
Juverkräm, används för grisarnas spenar.
Det får bort märkena.
Ge mig dina händer.
Det är George. Du känner mig.
Du är en bra kvinna, Betty.
Jag är också en bra människa, vill jag tro.
Jag vet hur vår kärlek hade sett ut för andra,
som inte kan förstå.
En gift kvinna som rymmer med mjölkbudet?
Det kan verka extremt.
Det är okej.
Du ska få se.
Du ska veta
att jag är redo när du är.
Okej.
Skakade du om den?
Nej, den är direkt från kylskåpet.
-Vad? -Jag... Det...
Vi har besparingar.
Det här låter inte bra.
Om vi skulle ta och flytta?
Ingen skulle klandra oss.
Hörde du vad Betty sa?
Snobbfröken, hon tror att hon är bättre än alla andra.
Hon stack säkert.
Hon har säkert hittat någon ny.
Det vet du inte.
Hon är den enda här som vågar göra något.
Vill du bara smita?
-Du gör mig besviken. -Marty!
-Knacka! -Har du sett det här?
Comptonpolis skjuten till döds.
-Herregud! -Ett gäng misstänks ligga bakom.
Vad har jag sagt? Det här är vårt ansvar.
Gå till banken först. Se om de kanske...
Håll käften!
Du kommer göra mitt barn till en mes.
Och du? Vill du också fly?
Jävla fjollor. Båda två.
Jag är med, Marty.
Hallå?
Nej, inget.
Kan du klandra henne?
Du vet hur Clarke behandlade henne.
Oss emellan,
Marty tror att de färgade kidnappade Betty.
Du känner Marty. När han får för sig något...
Nej. Jag har redan försökt.
Jag vet inte. Det här...
Doktorn säger att stress inte är bra för barnet.
Varför säger du så? Jag vet inte om vi kan vara säkra på det.
Tror du?
Mrs Beaumont...
Arnette...
Vad gjorde de...
Vad hände med dig?
Jag såg honom.
Mannen.
Han talade till mig.
Genom mig.
När han fick dig att skada din familj,
pratade han med dig?
Han sa att han kunde beordra mig.
Han kunde Bibeln.
-Han talade som en gud... -Mrs Emory.
Du får inte vara här.
Jag känner henne. Jag...
Jag vill inte bråka.
-Vad gjorde de med henne? -Du är på en bra plats.
Vi har haft ett par färgade damer, du vet, med besvär.
Men doktorn...
Hon specialiserar sig på att fixa dem.
Få dem att må bättre.
Känner hon något?
Sluta prata med mig.
Kan du berätta för min familj?
Snälla?
Bara ett samtal.
Mrs Emory,
den kvinnliga läkaren, lyssnar.
Om du förklarar för henne
kommer hon att låta dig ringa.
Snälla.
Tänk om det var din familj?
Du har varit inlåst i flera dagar, de är oroliga.
Om det var jag, och jag oroade mig för min familj,
hade jag blivit tokig.
Jag hade inte gett upp.
Oavsett vad.
Du ser jättefin ut.
Tack, George.
Vad?
Inget.
Det är bara...
Det här...
är trevligt, inte sant?
Varsågod.
Jag visste inte att du kunde laga mat.
Jag kan laga två saker,
och du äter en av dem.
Jag är inte petig.
Jag älskar allt du gör.
För...
Framtiden.
Det är Chablis. Från Frankrike.
Gillar du det inte?
Det är bara...
Jag brukar dricka det med is.
Men det är okej.
Nej, det är det inte.
Det här är ditt hem nu.
Jävla idiot, George.
Du ska få det som du vill ha det.
Jag är rädd.
Jag vet.
Kom här.
Det är ingen fara.
Vi ska ta våra saker, sen åker vi.
Måste vi åka tillbaka till moster Hazel?
Ja. Bara ett tag.
Det är bra att ha familjen nära.
Vi måste vara nära,
så mamma kan hitta oss när hon kommer hem.
Jag vill inte det. Hon skadade min bror.
Nej, vi har pratat om det här.
Jag hjälper dig, Gracie.
Vi hämtar våra saker.
Comptonpolis skjuten till döds
Hej, svarting.
Så, George...
-Om vi är menade för varandra... -Det är ödet.
Att hålla mig inlåst i en källare är inget sätt för mig...
För oss att leva.
Du har rätt.
Du är alltid så smart.
Jag kanske kan bo hos dig i huset som en vanlig...
Om det är äkta kärlek,
då behöver du inte oroa dig.
Mer vin, Betty?
Okej, George.
Jag är ledsen att du känner så här.
Sann kärlek är aldrig lätt.
Om jag måste bevisa det för dig, så gör jag det.
Om du inte älskar mig, om du vill lämna mig...
...kommer det vara det svåraste jag har gjort,
men jag älskar dig nog för att ta den risken.
-Pappa? -Pappa!
Det var som fan, se vem som är tillbaka.
Pappa är hemma.
Låt henne vara!
Redo att berätta var Betty är?
-Jag har aldrig pratat med henne. -Vi tror dig inte.
Låt oss vara, snälla.
-Gracie! -Passa henne, Earl.
Nej! Titta!
Titta på mig.
De är bara barn. Prata med mig.
Släpp dem och ta itu med mig.
Släpp mig.
Okej.
Antingen vet du...
...eller den galna mamman som bor här,
något.
-Nej. -Jag vet inte.
Nej! Den kvinnan...
-Hon heter Betty. -Betty.
Vi har aldrig ens pratat.
Aldrig.
Sir, nej!
Hallå!
Hur gammal är du?
-Fjorton. -Fjorton?
-Hallå! -I hundår är du vuxen.
Håll dig borta från henne!
Ta ner Topsy i källaren.
-Gracie. -Seså.
-Nej! -Hallå!
-Pappa! -Gracie!
Pappa!
Ner med dig!
Du är tuff, det måste jag säga.
Laga något till oss.
Varför tittar du på honom? Gå!
-Ta henne till köket. -Det är okej, älskling.
Kan du laga mat?
Ja.
Där har vi dem.
Laga den då.
Smart.
Kom igen.
Låt flickorna gå.
Du sitter här och iakttar Betty varje dag.
Hon är attraktiv. Vem kan klandra dig?
-Skitsnack! -Är hon inte det?
Ni vet att jag inte har något med det här att göra.
-Men du vet något. -Nej, sir.
Är du doktor eller nåt?
Jag är bara en knegare.
Som du.
I helvete heller.
Jag är ingenjör.
College och allt. Vad har du i lön?
Fin i kanten, tvungen att bo bland kreti och pleti.
Snälla.
Det där huset angår inte mig.
Kanske inte dig.
-Vad menar du? -Din toka till fru,
alla vet att hon dödade ett barn.
-Det är inte vad som hände. -Följde det med huset?
Vill ni veta vad som hände?
Några vita jävlar dödade vårt barn.
Det är vad som hände.
Okej.
Låt mig träffa familjen.
-Låt mig varna dem. -De vill inte träffa dig.
-Va? -Du skrämmer dem.
Något jag förstår.
-Hur vet du det? -Jag har talat med din make.
Han håller med om att du inte bör störas.
Nej.
Jo.
Vad gör du med de här kvinnorna?
Jag har tagit hand om dussintals negrer.
Jag förstår att pressen ni utsätts för
skiljer sig från normala kvinnors.
Lyssna på mig, din subba.
Det jag gjorde var fel, men jag har aldrig skadat mitt barn.
-Det var en vit subba som du! -Kom.
-Som dödade mitt barn! -Jag hoppades du inte var sjuk.
Låt mig träffa min familj!
Herr...
Jag vet inte vad du heter.
Inte särskilt vänskapligt.
Men jag vet att du är en far...
Och jag har sett din fru...
Du ska inte titta på min fru.
Jag vet hur det är
att vilja beskydda dem.
-Fast det känns omöjligt. -Vad menar du?
Det är inte det jag menar.
Jag tog hand om min familj väldigt bra,
tills du och din avkomma dök upp.
Ja.
Öppna handen.
Gör det inte, pappa!
-Släpp henne! -Jag ska göra det.
Sikta den mot henne.
Okej.
Såja.
-Och du vet inte var Betty är? -Jag vet inte!
Jag vet inte!
Vart ska du, Chapman?
Håll dig nere!
Ligg still, pojk.
Ligg stilla.
-Pappa! -Gör det inte.
Gud vill inte detta.
Ni kan fortfarande sluta.
Ni kanske gillar fängelset, men inte jag.
Upp med honom.
Pappa!
Titta bort, flickor!
Släpp ner mig!
Helvete!
Bort!
Hallå?
Varför är jag...
Hallå?
Lucky...
Hjälp mig!
-Lucky! -Snälla.
Om de tror att du tänker bråka igen...
Vila nu.
Men de förstår inte.
-Du vet att jag inte är galen! -Lucky...
Du vill väl inte att jag också ska få problem?
-Ta av de här, snälla. -Det är en försiktighetsåtgärd.
Så du inte skadar dig själv.
Innan ingreppet ikväll.
Va?
Doktorn tycker det är bäst så.
Du kommer sova igenom allt.
Det är nog för det bästa.
Svarta sugga.
Om du bara hade lyssnat på mig.
Din avkomma lyssnar på mig.
De vet sin plats.
Men du...
Vilken svart magi är du gjord av?
Vilken abnormitet låter dig kämpa
mot min allians?
Håll dig borta från min familj!
Lucky.
Sicken ironi.
Tror du att de andra av ditt slag kan hålla mig utanför?
Deras fördärvliga,
korrupta, svarta hjärtan?
Sugga,
när jag lämnar dig här,
på denna plats,
kommer de att slita varandra i stycken,
bit för bit.
Nej!
För din styrka i denna prövning
förtjänar du min nåd.
Jag låter dem ta din hjärna.
Du slipper minnas att du hade en familj.
Och barmhärtigheten är nära.
Men nu,
måste du tänka över din ondska,
medan jag jublar över min möda.
Undertexter: Victor Ollén
Kreativ ledare: Bengt-Ove Andersson