"Se, hvor godt og rart det er, når Guds folk lever sammen i harmoni!"
- Salme 133:1
Herre,
ved din nåde overlevede vi
endnu en lang vinter.
Det ville være skammeligt ikke at takke dig.
Vores samfund led frygteligt.
Endeløse oversvømmelser, bitter kulde.
Alt, vi havde bygget, blev næsten skyllet væk.
Næsten.
Men ikke helt, Gud være lovet.
Du overholdt aftalen.
Alligevel...
...da Abraham holdt klingen over sin søn, stoppede din engel hans hånd.
Men min søn
lod du blive ofret for at give os medgang.
Min søn...
...og min elskede Lenore.
Jeg betvivler ikke din vilje, Herre,
men måske kan du fortælle, hvorfor du tog min familie.
Det ville lette disse dages smerte.
Jeg prøver med evangelierne,
men tårer slører ordene.
Jeg prøver at finde trøst i vores samfund,
men deres gode liv, deres koner, deres børn...
...det giver mig kvalme.
Deres godhed og medlidenhed giver mig kvalme.
Jeg ønsker ikke deres godhed. Jeg ønsker...
...at omstyrte Jorden.
Jeg vil vide, hvorfor du tog min søn.
Vær nu rar, Herre,
svar mig denne ene gang.
Din vilje, ikke min, vil ske.
Jeg vil kalde dig Miles, som betyder den barmhjertige.
For Herren viste mig barmhjertighed
og svarede mine bønner.
Jesus, milde hyrde, hør mig
Velsign dit lille lam i aften
Vær nær mig i mørket
Se til ham til morgengryet
I al denne tid har din hånd ført mig
Og jeg takker dig for omsorgen
De kommer.
Tag det roligt.
Hvad vil du fortælle mig? Du gisper.
Hvad er der? Sig det.
Jeg kan se, du vil fortælle mig en historie.
De rejsende.
-Deres vogn brød sammen... -Okay.
Lad os tage et kig, så.
Godt.
Hvordan er dit syn?
Lidt tåget ude i siderne de seneste måneder.
Men Herren siger, det nok skal gå.
Godmorgen, rejsende.
Og Gud velsigne jer.
Tilgiv mig, pastor, men vi kan ikke...
Tilgiv mig, rejsende.
Selvom jeg råder mine medborgere til at lære vores nye hjems sprog,
forfalder jeg ofte til mit modersmål ved...
...forvirring.
Velkommen.
Vi er på vej til byen Grass Valley.
Vi har hørt, det er cirka 80 km nord for Sacramento.
Vores folk kom fra Oregon City.
Hvis jeg husker rigtigt, har I...
I har lang vej igen.
I er velkomne til at søge tilflugt hos os.
Vi sender folk ud for at se, om jeres vogn kan reddes,
og transporterer jeres proviant.
Frygt ej.
Vi er et planlagt lokalsamfund helliget Gud.
Bemærk, at jeg sagde "Gud" og ikke "kirken."
Jeg er en ældre.
Vi har ingen titler, blot bror og søster.
Ingen lov ud over biblen.
Og biblen fortæller os,
at vi skal byde fremmede velkomne, som var de Jesus selv.
Vi kalder stedet Eidolon.
Det er et ældgammelt ord for en form for perfektion.
Men det vil I selv opleve.
Miles! Kom.
Kom.
Jeg har din hånd. Rolige hænder...
Hvor er Epps?
-Epps kommer og går, som han vil. -Vær god, James.
Epps har mistet meget. Hans hjerte er knust af sorg.
Det er ikke den, der mishager mig.
Vi er alle lige her,
men Epps føler sig hævet over os.
Sådan har han altid været på trods af hans godhed.
Men nu tror han,
at Gud har udvalgt ham som betaling for hans tab.
Brødre, søstre.
Vi var bekymrede for dig, Epps.
Middagen er begyndt, og dine gæster er alene.
Herren fortalte om de nyankomne.
Foruroligende ord. Jeg måtte bede.
-Vi må først reparere deres vogn. -Hvorfor?
Oregon udstødte deres slags fra begyndelsen,
og hele landet er næsten revet fra hinanden på grund af dem.
Luther, de begyndte ikke krigen.
Det siger jeg heller ikke.
Men du kan ikke benægte, at de har revet landet midt over.
For det har de.
Brødre og søstre!
Hvad laver I?
Hold op med det.
Gå hjem i seng!
Hold op med det.
Tilgiv mig, Herre,
men jeg må spørge om de nyankomne igen.
Jeg er usikker på dit råd.
Det forstår jeg...
Det er netop
min bøn,
at jeg kan være stærk.
At jeg kan se ud over min væmmelse og åbne mit hjerte.
Det er vel...
Det er vel et føjeligt hjerte, der er brug for,
og ikke kæppen og næven?
Det er klart.
Jeg vil gøre mit bedste.
Hvem havde holdt vandet i sin hule hånd?
-Du er ikke Herrens rådgiver. -Nej, men...
-Hvorfor skal alt... -Der er ingen vand i brønden.
...ende i et skænderi, broder Luther? Jeg...
Din nye ven er ret så uforskammet.
Nej, han er bare bange for at nærme sig. Kom.
Kom.
Kom bare.
Jeg vil ikke afbryde, mine gode herrer.
Min kone og jeg
spekulerede på, om vognhjulet var lavet?
Vi har nydt godt af jeres gæstfrihed i snart en uge.
Det virker bare ikke rimeligt.
I skal vide, at min kone og jeg gerne...
Vi hjælper gerne til.
Vi vil ikke have almisser.
Jeg tøver med at sætte mine gæster i arbejde.
Men Herren har rådet mig til
at vise styrke i dette tilfælde.
Jeg tager imod dit tilbud.
-Tak. -Har ældre Epps sagt,
at han er på talefod med Herren?
Den nådige Gud...
...taler til os, når han kan og på sin egen måde,
tænker jeg.
Jeg vil spørge Herren, hvor I kan hjælpe...
Hvorfor ikke lade din ven afgøre sagen?
Hvorfor dog det?
Sommeren har været tør.
Vi har brug for en brønd mere.
Vi har snart gravet seks meter ned uden at nå vand.
Men her er jorden blødest.
Andre steder vil den være dobbelt så hård.
Hvad bør vi gøre?
Værsgo.
Javel. Undskyld mig.
En meter mere,
og I vil finde vand.
Han taler også med Gud.
Jeg graver gerne resten af vejen for at finde svaret.
Passer det Herren, Epps?
Ja.
Martha,
vi spekulerer på, hvordan du har lært at sy så godt og hurtigt?
Min mor lærte mig det for længe siden.
Hvilket sprog talte din mor, da du var barn?
Jeg forstår ikke spørgsmålet.
-Vi taler engelsk i min familie. -Hun mener vist før engelsk.
Der, hvor dit folk er fra.
Ligesom vi taler hollandsk.
Det må være så længe siden, at vi har glemt det,
hvad end det var.
Nu er vi vel bare amerikanere.
Hvordan er barnet, når det kommer ud?
Unge Fenna spekulerer på, hvordan barnet er, når det kommer ud.
Altså ud af maven, du ved.
Er det anderledes?
Som en pony?
Rejser det sig og går væk som en lille pony?
Afrikaneren havde planlagt det. Det så I selv.
Vores bønner er ikke blevet hørt i ugevis,
men han finder vand med det samme.
-Hvordan kan det være? -Hvorfor spørger du Epps?
-Vi er alle lige. -Luther...
Ud over, at kun han kan tale med Gud.
-Luther. -Epps er en profet!
Hvorfor er afrikanerne ikke bange for Epps?
-Måske ser de svaghed. -Hør!
Vores mænd har beskyttet og guidet os igennem hårde tider.
Hvis ikke de kunne finde vand, var der måske intet vand at finde...
...for kristne.
Måske er det sort magi.
Vi mindes nu om,
hvor vi må søge visdom i svære og...
...forvirrende tider.
Tredje Mosebog 25:
"I må tage de fremmede, der bor blandt jer,
"og de må blive jeres ejendom."
"Men hav respekt for jeres landsmænd.
"Reger ikke med hårdhed over hinanden."
Jeg er bekymret, Herre.
Stolthed er en dødssynd,
men til mødet i aften følte jeg...
Jeg følte...
Jeg ved, jeg er udvalgt af dig, Herre,
men at tage den hæder på mig, ville det være...
...en retfærdig belønning?
Ære?
Hvor er æren i at behandle afrikanerne,
som kom til os desperate, som var de blot ejendom?
Nej.
Afsnittet er ganske klart, Herre.
Ja, dit ord er ganske klart.
Jeg gør det.
Jeg følger dit ord med glæde i hjertet.
Vi skal bruge tre læs mere.
Øjeblik.
Giv os ikke yderligere arbejde. Stabl murstenene, efter du afleverer dem.
Magen til dovenskab.
Hun ville blive sur, hvis hun hørte mig,
men frk. Linde er gået over tiden igen,
og hun er ikke længere intakt.
Jeg er taknemlig for disse syn, Herre.
Taknemlig over at se sandheden, selv når mit jordiske syn forsvinder.
Du overdænger mig med gaver.
At tjene dig giver os alle hæder.
Og, som du siger,
er stolthed i en trofast tjener ingen synd.
Er jeg mere end en tjener?
En broder?
Er jeg din bror?
Jeg har kun et ønske.
At du fjerner den sidste snert af tvivl fra denne ødelagte sjæl
og lader mig endnu tydeligere se dine vejes visdom.
Søster.
Miles?
Miles, jeg har tabt mit kors.
Kæden knækkede igen.
Miles?
Er dette dit?
Hvor længe har du stået der?
-Hvad så du? -Ingenting.
-Jeg vil... -Jeg er ikke din Grafton,
der kan slås ud af et beskidt smil.
Hvad så du?
-Det sidste, jeg ønsker... -Af alle onder i denne verden
er påtaget uskyld den værste.
Du gjorde mig til grin,
det gjorde I begge.
Herren advarede mig.
-Det kunne selv Luther se. -Vær nu rar...
Du håner mig! Du håner min levevis.
Du håner alt, hvad jeg har opnået i denne hadefulde ørken.
Jeg troede, I var en prøve,
men Herren har ret.
I er her for at knække mig.
Min mand og jeg er hjælpeløse. Vi er i jeres vold.
Hvis I ønsker, at vi skal rejse, så hold jeres løfte og lav...
Stiller du krav?
Hvor vover du?
Måske har I aldrig villet holde det løfte.
Måske lokkede I min mand og mig hertil,
for at vi skulle arbejde os ihjel
for jer og jeres perfekte samfund.
Skam.
-Skam dig... -Mand?
Jeg ser ingen ring.
Det er en synd!
Grafton er ikke mere din mand,
end et brunstigt svin er det
for en smækfed, hvinende...
-Slip mig! -Fjern hænderne fra hende!
Nej! Martha!
Her har vi de kælvende dyr.
-Hjælp mig, Grafton. -Martha!
Martha!
Vær nu rar!
Okay.
Se på mig, Martha.
Okay.
Nu mærker jeg det, Herre.
Jeg mærker den ild,
du har næret så blidt i min sjæl.
Jeg mærker vreden, der brændte Sodoma.
Jeg mærker det retfærdige raseri,
der begravede Jorden under bølger højere end himlen.
Jeg vil være dit redskab.
Jeg vil være dit mægtige redskab.
Jeg vil være et redskab for din magt.
Jeg vil dømme...
...i Herrens tjeneste.
Luther,
fremsig anklagerne mod de anklagede.
At stjæle en hest.
Det er vores hest.
-Løgner! -Tyv!
Kan I end ikke være så anstændige at lade os gå?
Anstændighed?
Ser I, hvordan I har presset os?
Svaghed avler svaghed.
Du lukkede ondskaben ind.
Broder Luther har ret.
Jeg spørger dig, broder.
Har Herren ikke rettet mine fejlagtige tanker?
Fortalte Herren ikke i biblen,
at de er vores ejendom?
Hvordan, broder, skal vi fjerne dem?
Brødre og søstre, træd varsomt.
Jesus gør det klart,
at den, som ikke byder en fremmed velkommen, fordømmes.
Fordømmes til helvede!
Din viden om biblen er korrekt, søster.
Men vi bød dem velkomne,
og de betalte os tilbage ved at stjæle.
Herren har fortalt mig sin dom, broder Luther.
Og Herren har sagt, at du skal eksekvere den,
min kære bror.
"Herren vil gøre dig blind...
"...og skør.
"Han vil sende dig i eksil i et land, der er ukendt for dine forfædre.
"Du skal hånes og forbandes af nationer.
"Og dine sønner og døtre
"skal alle tages fra dig og leve i fangenskab."
Herren har tydeliggjort sine ønsker for den afrikanske race.
Herren har vendt alle folkeslag imod dem.
Herren har malet Jorden rød
med deres stinkende, kræftfremkaldende blod.
Vi må straffe dem, som Herren befaler.
Gøre dem blinde, siger han,
og det har vi gjort.
Forbande dem, siger han,
og det har vi gjort.
Forvis dem, siger han,
og derfor
skal vi nu forvise dem...
...som vores kloge kød
forviser enhver urenhed, der måtte få os til at rådne op indefra.
Dig!
Du er forbandet!
Jeg forbander dig!
Stolte, hæslige, uretfærdige mand!
Forbandet!
Jeg forstår ikke, at der ikke går ild i Herrens ord,
når han hører din ondskab, din hvide djævel!
Lad det regne med ild og svovl!
Jeg har adlydt,
fulgt hver eneste befaling.
Kan det ende sådan her?
Det her er ikke enden.
Miles?
Dette er ikke enden, min mest trofaste tjener.
Hvem er du?
Det er mig, du tilbeder i dit hjerte.
Jeg har svaret, når han var tavs.
Vi er bundet til hinanden.
Møder jeg dig kun for at dø?
Du bad om at sejre over døden,
og sådan skal det blive.
Du bad om at omstyrte verden, og det skal du også.
Jeg vidste, det ville være sådan her.
Fortæl mig din vilje, Herre.
Du kan se, hvordan det går dem.
Alt, hvad de rører ved, ødelægger de.
Du må tilintetgøre dem først.
-Fortæl mig hvordan, Herre. -Jeg har vist dig vejen.
Et sår i hjertet er som en dør.
Du går gennem døren og knuser deres hjerter indefra.
Hvis jeg knuser dem indefra,
vil jeg så besejre døden?
Med deres knækkede sjæle vil du købe evigt liv.
Og magt, som mænd kun kan drømme om.
Men hvis ikke du knækker dem,
vil din egen sjæl fortabes.
Hvis ikke du får dem til at lide,
vil du lide.
Hvis ikke du skaber et helvede for dem,
vil der blive skabt et til dig.
Accepterer du disse vilkår?
Så tag min hånd,
og så er vores pagt beseglet.
DEM
Tekster af: Emil Tolstrup
Kreativ supervisor Toni Spring