‫"הנה מה טוב ומה נעים שבת אחים גם יחד."‬
‫תהלים קלג א‬
‫אלי,‬
‫ניצלנו בחסדך‬
‫מחורף ארוך נוסף.‬
‫אעטה חרפה אם לא אביע את תודתי.‬
‫הקהילה שלנו סבלה מאוד.‬
‫שיטפונות אינסופיים, קור צורב.‬
‫כל מה שבנינו כמעט נשטף.‬
‫כמעט.‬
‫אבל לא, השבח לאל.‬
‫קיימת את הברית בינינו.‬
‫ועם זאת...‬
‫כשאברהם החזיק את המאכלת מעל בנו, המלאך שלך עצר בעדו.‬
‫ואילו את בני‬
‫הרשית להקריב למען מזלנו הטוב.‬
‫את בני‬
‫ואת לנור היקרה שלי.‬
‫אני לא מעז לפקפק ברצונך, אלי,‬
‫אבל אולי תוכל לומר לי מדוע לקחת את משפחתי.‬
‫זה יקל על ייסורי הימים האלה.‬
‫אני מנסה לקרוא את הבשורות,‬
‫אבל דמעות מטשטשות את המילים.‬
‫אני מנסה למצוא נחמה בקהילה שלנו,‬
‫אבל חיי השפע שלהם, נשותיהם, ילדיהם...‬
‫הם מחליאים אותי.‬
‫טוב לבם ורחמיהם מחליאים אותי.‬
‫אני לא רוצה את טוב לבם. אני רוצה...‬
‫לזעזע את העולם עד היסוד.‬
‫אני רוצה לדעת מדוע לקחת את בני.‬
‫בבקשה, אלי,‬
‫אנא ענה לי רק הפעם.‬
‫רצונך, לא רצוני, ייעשה.‬
‫אקרא לך מיילס, שפירושו רחמן.‬
‫כי אלוהים ריחם עליי‬
‫ונענה לתפילותיי.‬
‫ישוע, רועה עדין, האזן לי‬
‫ברך נא את השה הקטן הלילה‬
‫בחשכה קרב נא אליי‬
‫שמור עליו בשנתו עד אור הבוקר‬
‫כל היום הזה הובילה אותי ידך‬
‫ואני מודה לך על דאגתך‬
‫הם באים. הם באים.‬
‫תרגיע את הנשימות.‬
‫מה הסיפור שאתה רוצה לספר לי? אתה מתנשף.‬
‫מה קרה? אמור לי.‬
‫אני רואה בפניך שאתה רוצה לספר לי סיפור.‬
‫הנוסעים.‬
‫- הכרכרה שלהם התקלקלה... - בסדר.‬
‫בוא נלך לראות.‬
‫יפה, יפה.‬
‫הכול בסדר עם הראייה שלך, אדוני?‬
‫קצת ערפל בזוויות בחודשים האחרונים.‬
‫אבל האל הבטיח שהכול יהיה כשורה.‬
‫בוקר טוב, נוסעים.‬
‫ושאלוהים יברך אתכם.‬
‫סלח לי, אדוני הכומר, אבל אנחנו לא...‬
‫סלחו לי, נוסעים טובים.‬
‫אף על פי שאני מייעץ לאחיי לדבר בשפת ביתנו החדש,‬
‫אני נסוג לשפה הישנה בימים של...‬
‫בלבול.‬
‫ברוכים הבאים.‬
‫אנחנו בדרכנו לעיירה ששמה גראס ואלי.‬
‫אמרו לנו שהיא שוכנת אולי 80 ק"מ מצפון לסקרמנטו.‬
‫אנשינו באו הנה מהעיר אורגון.‬
‫אם אני זוכר את הדרך, אתם...‬
‫חוששני שמצפה לכם דרך ארוכה.‬
‫כמובן, אתם מוזמנים למצוא מקלט בקהילה שלנו.‬
‫נשלח אנשים לבדוק אם אפשר להציל את הכרכרה שלכם,‬
‫להעביר את האספקה שלכם.‬
‫אל תחששו.‬
‫אנחנו קהילה מתוכננת המסורה לאלוהים.‬
‫שימו לב שאמרתי "אלוהים" ולא "כנסייה".‬
‫אני זקן עדה.‬
‫אין לנו תארים לבד מאחים ואחיות.‬
‫אין לנו חוק לבד מהספר הקדוש.‬
‫והספר אומר לנו‬
‫לקבל בברכה את הזר כאילו היה המושיע בכבודו ובעצמו.‬
‫שמנו הוא "איידולון".‬
‫זו מילה עתיקה למעין שלמות.‬
‫אבל אתם תראו בעצמכם.‬
‫מיילס! בוא.‬
‫בוא.‬
‫אני מחזיק בידך. ידיים יציבות...‬
‫היכן אפס?‬
‫- אפס בא והולך כרצונו. - דבר באדיבות, ג'יימס.‬
‫אפס איבד הרבה. לבו נשבר מיגון.‬
‫לא ליגונו אני נוטר, קורה.‬
‫כולנו שווים כאן,‬
‫אבל באחרונה אפס מתנהג בהתנשאות.‬
‫הוא תמיד היה קצת כזה, למרות טוב הלב שלו.‬
‫אבל עכשיו נדמה שהוא חושב‬
‫שאלוהים בחר בו כפיצוי על האובדן שלו.‬
‫אחים, אחיות.‬
‫דאגנו לך, האח אפס.‬
‫הארוחה החלה, ואין מי שדואג לאורחיך.‬
‫האל דיבר על החדשים.‬
‫דיבור מטריד. הייתי חייב להתפלל.‬
‫- תחילה עלינו לתקן את הכרכרה שלהם. - מדוע?‬
‫אורגון גירשה את בני מינם מהרגע הראשון,‬
‫וכל הארץ קרועה כמעט לגמרי בגללם.‬
‫בחייך, לותר, הם לא פתחו במלחמה.‬
‫אני לא אומר שהם פתחו במלחמה.‬
‫אבל אי אפשר להכחיש שהם חצו את הארץ לשניים.‬
‫כי למעשה, זה מה שהם עשו.‬
‫אחים, אחיות!‬
‫מה אתם עושים?‬
‫הפסיקו.‬
‫חזרו למיטות שלכם!‬
‫הפסיקו.‬
‫סלח לי, אלי,‬
‫אבל עליי לשאול שוב על החדשים.‬
‫עצתך לא נהירה לי.‬
‫אני מבין, כן...‬
‫זו התפילה שלי‬
‫בדיוק,‬
‫להיות חזק.‬
‫לראות מעבר לתחושת הסלידה שלי, ולפתוח את לבי.‬
‫אין ספק ש...‬
‫אני משער שנדרש לב רך,‬
‫ולא המוצקות של המוט ושל האגרוף?‬
‫כן, כמובן.‬
‫אעשה כמיטב יכולתי.‬
‫"מי מדד בשעלו מים?"‬
‫- אתה לא יועצו של האל. - נכון, אבל...‬
‫- מדוע אתה מבקש שכל דבר... - אין מים בבאר.‬
‫...יהפוך לוויכוח, האח לותר? אני...‬
‫החבר החדש שלך גס מאוד, אפס.‬
‫לא, הוא כנראה פוחד מדי להתקרב. בבקשה.‬
‫בוא.‬
‫בוא, בוא.‬
‫אני לא מתכוון להפריע, אנשים טובים.‬
‫אני ואשתי,‬
‫אנחנו תהינו אם במקרה גלגל הכרכרה שלנו תוקן?‬
‫אנחנו מנצלים את הכנסת האורחים שלכם כבר כמעט שבוע.‬
‫זה לא נראה הוגן, זה הכול.‬
‫ואתה יודע שאני והגברת, אנחנו...‬
‫אנחנו נשמח לתרום.‬
‫אנחנו לא רוצים נדבה, אדוני.‬
‫אני מהסס להעביד את האורחים שלי.‬
‫אבל האל יעץ לי‬
‫לנטות לעבר הכוח במקרה זה.‬
‫אני מקבל את הצעתך.‬
‫- תודה, אדוני. - זקן העדה אפס אמר לך‬
‫שהוא מדבר ישירות עם אדוננו?‬
‫אתה יודע, האל הטוב...‬
‫מדבר איתנו בזמנו ובדרכו שלו,‬
‫כנראה.‬
‫אתפלל כדי לוודא אילו מלאכות יתאימו במיוחד...‬
‫אולי תניח לידידך ליישב את הוויכוח?‬
‫מדוע שיעשה את זה?‬
‫הקיץ היה יבש מאוד.‬
‫אנחנו צריכים באר שנייה.‬
‫אבל חפרנו כמעט שישה מטרים, ולא הגענו למים.‬
‫אבל האדמה כאן הכי נוחה לעיבוד.‬
‫במקומות אחרים העבודה הייתה מוכפלת.‬
‫מה אנחנו צריכים לעשות?‬
‫בבקשה. בבקשה.‬
‫כן, אדוני. סליחה, אדוני.‬
‫בעוד כמה מטרים,‬
‫תמצאו את מי התהום, אדוני.‬
‫גם הוא מדבר עם אלוהים.‬
‫אשמח לחפור הלאה בעצמי, אם זה יישב את ההדורים.‬
‫האל רואה את זה לנכון, אפס?‬
‫כן.‬
‫מרתה,‬
‫כולנו תוהות, היכן למדת לתפור מהר כל כך וטוב כל כך.‬
‫אימא שלי לימדה אותי, לפני שנים.‬
‫ובאיזו שפה אימא שלך דיברה כשהיית ילדה?‬
‫אני לא בטוחה שאני מבינה.‬
‫- כל המשפחה שלי מדברת אנגלית. - אני חושבת שהיא מתכוונת לפני אנגלית.‬
‫מאין המשפחה שלך באה?‬
‫כמו שאנחנו מדברים הולנדית.‬
‫כנראה זה היה לפני זמן רב מדי, ואיבדנו את זה,‬
‫מה שזה לא היה.‬
‫נראה לי שעכשיו אנחנו פשוט אמריקנים.‬
‫איך הילד יוצא?‬
‫פנה הצעירה שואלת, איך הוא יוצא?‬
‫מהבטן, את מבינה?‬
‫הוא יוצא אחרת?‬
‫כמו סוס?‬
‫הוא פשוט קם והולך, כמו סוס קטן?‬
‫האפריקני סידר את זה כמו במטה קסם. ראית.‬
‫התפילות שלו לא נענו במשך שבועות,‬
‫אבל הוא מוצא מים בניסיון הראשון?‬
‫- איך זה ייתכן, אפס? - למה אתה שואל את אפס?‬
‫- כולנו שווים כאן. - לותר...‬
‫אבל הוא היחיד שיכול לדבר עם אלוהים.‬
‫- לותר. - אפס הוא נביא!‬
‫אז למה האפריקנים האלה לא פוחדים מאפס?‬
‫- אולי הם רואים חולשה. - תקשיבו!‬
‫כל אנשינו הגנו עלינו והנחו אותנו בשעות קשות.‬
‫אם הם לא מצאו מים, אולי המים לא נועדו להימצא...‬
‫בידי נוצרים.‬
‫אולי זו שאלה של מגיה שחורה.‬
‫עתה מזכירים לנו‬
‫היכן עלינו לחפש חוכמה בימים של כאב ו...‬
‫ושל בלבול.‬
‫ויקרא כה,‬
‫"וגם מבני התושבים הגרים עמכם מהם תקנו...‬
‫"והיו לכם לאחוזה.‬
‫"ובאחיכם בני ישראל‬
‫"איש באחיו לא תרדה בו בפרך."‬
‫אני מוטרד, אלי,‬
‫גאווה היא חטא שעונשו מוות,‬
‫אבל באסיפה הלילה, אני...‬
‫הרגשתי...‬
‫אני יודע שנבחרתי למען חסדך, אלי,‬
‫אך לזקוף לזכותי משהו מהתהילה הזאת יהיה...‬
‫גמול ראוי?‬
‫תהילה?‬
‫היכן התהילה בהתייחסות לאפריקנים האלה‬
‫שבאו אלינו בשעת צרה, כאילו היו רכוש בלבד?‬
‫לא, לא.‬
‫לא, הפסקה ברורה לגמרי, אלי.‬
‫כן, דבריך ברורים לגמרי, כן.‬
‫כך אעשה.‬
‫אציית לדברים בלב שמח.‬
‫אנחנו צריכים עוד שלוש מריצות לפחות.‬
‫רק רגע.‬
‫אל תעשה לנו יותר עבודה. תערום את הלבנים אחרי שאתה מוריד אותן.‬
‫אף פעם לא ראיתי עצלות כזאת.‬
‫...תעשה לי פרצוף חמוץ אם תשמע אותי,‬
‫אבל מיס לינדה שוב החמיצה מחזור,‬
‫והיא כבר לא שלמה.‬
‫אני אסיר תודה על החזיונות האלה, אלי.‬
‫אסיר תודה לראות את האמת הפנימית, אפילו בעת שהראייה הארצית שלי מתעמעמת.‬
‫אתה ממטיר עליי מתנות.‬
‫עבודת האל מעטירה תהילה על כולנו.‬
‫וכפי שאתה אומר,‬
‫גאוותו של משרת נאמן אינה חטא.‬
‫אני יותר ממשרת?‬
‫אח?‬
‫אני אחיך?‬
‫יש לי משאלה אחת בלבד.‬
‫שתמחה את אחרון הספקות שעדיין קיים בנשמה השבורה הזאת,‬
‫ותניח לי לראות ביתר בהירות את חוכמת דרכיך.‬
‫אחות.‬
‫מיילס?‬
‫מיילס, הצלב שלי נפל.‬
‫השרשרת שוב נקרעה.‬
‫מיילס?‬
‫הפלת את זה, אדוני?‬
‫כמה זמן את כבר עומדת שם?‬
‫- מה ראית? - לא ראיתי.‬
‫- אני לא... - אני לא גרפטון שלך‬
‫שאפשר לערער אותו בחיוך רומזני.‬
‫מה ראית?‬
‫- אדוני, הדבר האחרון... - מכל הרוע בעולם המופקר הזה,‬
‫תמימות מזויפת היא המסוכנת ביותר.‬
‫שמתם אותי לצחוק,‬
‫שניכם.‬
‫האל ניסה להזהיר אותי.‬
‫- אפילו לותר ראה. - בבקשה, אדוני...‬
‫אתם לועגים לי! אתם לועגים לאורח החיים שלי.‬
‫לועגים לכל מה שהשגתי במדבר הנתעב הזה.‬
‫חשבתי שאתם מבחן,‬
‫אבל האל צודק.‬
‫באתם לשבור אותי.‬
‫בעלי ואני חסרי אונים, אדוני. אנחנו נתונים לחסדיך.‬
‫אם אתה רוצה שנלך, קיים את ההבטחה שלך ותקן...‬
‫את מעמידה דרישות?‬
‫איך את מעזה!‬
‫או שאולי לא התכוונת לקיים את ההבטחה הזאת.‬
‫אולי משכת את בעלי ואותי למקום הזה,‬
‫כדי להעביד אותנו בפרך‬
‫בשבילך ובשביל הקהילה המושלמת שלך.‬
‫בושה.‬
‫- תתבייש לך... - בעל?‬
‫אני לא רואה כאן טבעת זהב.‬
‫זו הבושה!‬
‫גרפטון הוא לא בעלך‬
‫יותר מאשר חזיר תאוותן הוא הבעל‬
‫לחזירה תפוחה ומצווחת...‬
‫- עזבו אותי! - תורידו את הידיים ממנה!‬
‫לא! מרתה!‬
‫כאן אנחנו מחזיקים את כל החיות שעומדות להמליט.‬
‫- עזור לי, גרפטון, בבקשה. - מרתה!‬
‫מרתה!‬
‫בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫מרתה, תביטי בי.‬
‫בסדר.‬
‫אני מרגיש את זה עכשיו, אלי.‬
‫אני מרגיש את האש‬
‫שבאהבה מתמדת הצת בנשמתי.‬
‫אני חש את הזעם שכילה באש את סדום.‬
‫אני חש את החימה המוסרית‬
‫אשר קברה את הארץ מתחת לגלים גבוהים מהשמיים.‬
‫אשמש לך כלי, כן.‬
‫אשמש לך כלי רב עוצמה, כן.‬
‫אשמש הכלי לעוצמתך.‬
‫התאספנו כאן כדי לעשות משפט‬
‫בשירות לאל.‬
‫לותר,‬
‫קרא את האישום נגד הנאשם.‬
‫גניבת סוס.‬
‫הסוס הזה שלנו.‬
‫- שקרן! - גנב!‬
‫אתם לא יכולים לנהוג בהגינות ולתת לנו ללכת?‬
‫הגינות?‬
‫אתה רואה לאן דרדרת אותנו?‬
‫חולשה מולידה חולשה.‬
‫אתה הוא שאפשר את כניסת הרוע הזה.‬
‫האח לותר צודק.‬
‫אבל אני שואל אותך, אחי,‬
‫האם האל לא תיקן את חשיבתי הפגומה?‬
‫האם האל לא אמר לנו בכתבי הקודש‬
‫שהם הרכוש שלנו?‬
‫אם כן, אחי, איך נשחרר אותם?‬
‫אחים ואחיות, היו זהירים.‬
‫ישוע מבהיר‬
‫שכל מי שאינו מקדם בברכה את הזר יקולל.‬
‫יקולל לגיהינום!‬
‫את צודקת בנוגע לכתבי הקודש, אחותי, כרגיל.‬
‫אבל קידמנו אותם בברכה,‬
‫והם גמלו לנו בגניבה.‬
‫האל מסר לי את משפטו, האח לותר.‬
‫והאל ציווה שאתה תשית אותו עליהם,‬
‫אחי היקר.‬
‫"יככה יהוה בשגעון ובעוורון...‬
‫"ובתמהון לבב."‬
‫"יולך יהוה אותך... אל גוי אשר לא ידעת אתה ואבותיך.‬
‫"והיית לשמה למשל ולשנינה בכל העמים."‬
‫"בנים ובנות תוליד‬
‫"ולא יהיו לך כי ילכו בשבי."‬
‫האל הבהיר את רצונו אשר לגזע האפריקני.‬
‫האל עורר את כל עמי העולם נגדו.‬
‫האל צבע את הארץ באדום‬
‫מדמם הסרטני המבאיש.‬
‫לכן עלינו להענישם כמצוות האל.‬
‫עוורו אותם, הוא אומר,‬
‫ולכן העוורנו אותם.‬
‫קללו אותם, הוא אומר,‬
‫ולכן קיללנו אותם.‬
‫גרשו אותם, הוא אומר,‬
‫ולכן,‬
‫עתה עלינו לגרשם...‬
‫כשם שגופנו החכם‬
‫מגרש מתוכו כל זוהמה העלולה להרקיב אותנו מבפנים.‬
‫אתה!‬
‫אתה מקולל!‬
‫אני מקללת אותך!‬
‫איש גאה, נורא ועושה עוול.‬
‫מקולל! מקולל!‬
‫אני לא יודעת כיצד דברי האל אינם עולים בלהבות‬
‫למשמע הרשע שלך, שד לבן שכמוך!‬
‫אש וגפרית יומטרו לעולמי עולמים!‬
‫צייתי,‬
‫מלאתי אחר כל ציווי.‬
‫האם ייתכן שזה יסתיים כך?‬
‫זה לא הסוף.‬
‫מיילס?‬
‫זה לא הסוף, משרתי הנאמן ביותר.‬
‫מי אתה?‬
‫אני הוא שאתה עובד בלבך.‬
‫אני עניתי כשהוא שתק.‬
‫אנחנו קשורים בעבותות.‬
‫האם אני פוגש אותך לפני מותי?‬
‫התפללת לניצחון על המוות,‬
‫וכך יהיה.‬
‫ביקשת לזעזע את העולם, וכך תעשה.‬
‫ידעתי שכך יהיה.‬
‫אמור לי מהו רצונך, אלי.‬
‫אתה רואה איך זה קורה איתם.‬
‫כל מה שהם נוגעים בו, הם הורסים.‬
‫עליך להרוס אותם קודם.‬
‫- אמור לי כיצד, אלי. - כבר הראיתי לך את הדרך.‬
‫פצע בלב כמוהו כדלת.‬
‫אתה עובר בדלת ושובר את ליבותיהם מבפנים.‬
‫אם אשבור אותם מבפנים,‬
‫האם אגבר על המוות?‬
‫בעזרת נשמותיהם השבורות תרכוש לך חיי נצח.‬
‫וכוח כזה אנשים רק חולמים עליו.‬
‫אולם אם לא תצליח לשבור אותן,‬
‫נשמתך שלך תאבד.‬
‫אם לא תצליח לגרום להם סבל,‬
‫אתה תסבול,‬
‫אם לא תצליח ליצור להם גיהינום,‬
‫גיהינום ייווצר בעבורך.‬
‫אתה מקבל את התנאים האלה?‬
‫אם כך, אחוז בידי,‬
‫והברית בינינו תיחתם.‬
‫הם‬
‫תרגום כתוביות: הדסה הנדלר‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬