„Iată ce este bun și ce e și ce e frumos, decât numai a locui frații împreună!”
Psalmul 132
Doamne,
cu voia Ta am supraviețuit
încă unei ierni lungi.
Ar fi rușinos să nu-Ți aduc mulțumire.
Comunitatea a suferit cumplit.
Inundații nesfârșite, ger amarnic.
Tot ce am construit aproape că a fost luat de ape.
Aproape.
Dar nu chiar, slavă Domnului!
Tu ai respectat înțelegerea.
Dar...
când Avraam a ridicat cuțitul asupra fiului său, îngerul Tău l-a oprit.
Însă pe fiul meu
l-ai sacrificat pentru binele nostru.
Pe fiul meu
și pe iubita mea Lenore.
Nu mă îndoiesc de rânduiala Ta, Doamne,
dar ai putea să-mi spui de ce mi-ai luat familia.
Ar mai curma din agonia zilelor ăstora.
Încerc să citesc Evanghelia,
dar lacrimile îmi întunecă vederea.
Încerc să găsesc alinare în comunitate,
dar viața lor îmbelșugată, nevestele și copiii lor...
îmi fac greață.
Bunătatea și mila lor îmi fac greață.
Nu am nevoie de bunătatea lor. Vreau...
să zgudui lumea asta din temelii.
Vreau să știu de ce mi-ai luat fiul!
Te rog, Doamne,
dacă ai putea să-mi răspunzi măcar de data asta.
Facă-se voia Ta, și nu a mea.
O să-ți spun Miles, adică „milostivul”.
Căci Domnul a fost milostiv cu mine
și mi-a răspuns rugăciunilor.
Iisuse, blând păstor, ascultă-mă
Binecuvântează-l pe mielul Tău azi
Prin întuneric să-mi fii aproape
Veghează-l în somn până în zori
Toată ziua, mâna Ta m-a ajutat
Și-Ți mulțumesc pentru grijă
Vin!
Trage-ți răsuflarea.
Ce poveste vrei să-mi spui? Gâfâi.
Ce e? Vorbește!
Se vede pe fața ta că vrei să povestești ceva.
Călătorii ăia.
- Li s-a stricat căruța... - Bine.
Hai să vedem!
Bine.
Vedeți bine, domnule?
De câteva luni am o pâclă la marginea ochilor.
Dar Domnul îmi spune că o să fie bine.
Bună dimineața, călătorilor!
Fiți binecuvântați!
Iertare, părinte, dar nu...
Iartă-mă, bunule călător!
Deși îmi sfătuiesc semenii să învețe limba noii noastre țări,
revin la limba maternă în momente de...
derută.
Bine ați venit!
Mergem către un oraș numit Grass Valley.
Ni s-a spus că e la 80 km nord de Sacramento.
Noi am venit din Oregon City.
Dacă-mi amintesc eu bine drumul...
Mă tem că vă așteaptă cale lungă.
Sunteți bineveniți să vă adăpostiți în comunitatea noastră.
O să trimitem oameni să vadă dacă vă pot repara căruța,
să vă aducă proviziile.
Nu vă temeți.
Suntem o comunitate unită, credincioasă Domnului.
Am spus „Domnului”, nu „Bisericii”.
Sunt unul dintre Bătrâni.
N-avem alte titluri decât „frate” și „soră”.
Singura lege e Cartea Sfântă.
Și Biblia ne spune
să întâmpinăm orice străin ca pe Hristos.
Ne spunem Eidolon.
E un cuvânt străvechi, înseamnă un fel de perfecțiune.
O să vedeți cu ochii voștri.
Miles! Vino!
Hai!
Te țin de mână. Ai mâini sigure...
Unde e Epps?
- Epps vine și pleacă după bunul plac. - Nu fi rău, James!
Epps a pierdut multe. Inima lui e copleșită de suferință.
Nu suferința lui o pizmuiesc, Cora.
Suntem toți egali aici,
dar Epps e cu nasul pe sus în ultimul timp.
Mereu a fost așa, într-o mică măsură, deși e un om bun.
Dar acum pare să creadă
că Dumnezeu l-a ales, ca recompensă după pierderea lui.
Frați, surori.
Ne-am făcut griji pentru tine, frate Epps.
Am început să mâncăm, invitații tăi sunt singuri.
Domnul a avut ceva de spus despre nou-veniți.
Cuvinte tulburătoare. A trebuit să mă rog.
- Trebuie să le reparăm căruța. - De ce trebuie?
Cei din Oregon i-au respins pe cei ca ei de la început,
țara e în pragul distrugerii din cauza lor.
Luther, nu ei au stârnit războiul.
N-am zis că ei l-au stârnit.
Dar nu poți să negi că ei au frânt țara în două.
Pentru că așa a fost.
Frați, surori!
Ce faceți?
Încetați!
Duceți-vă la culcare.
Terminați!
Iartă-mă, Doamne,
dar trebuie să Te întreb despre nou-veniți.
N-am înțeles pe deplin sfatul Tău.
Da, înțeleg...
Pentru asta m-am rugat,
exact,
să fiu puternic.
Să văd dincolo de repulsia mea, să-mi deschid sufletul.
Sigur...
Sigur e nevoie de o inimă generoasă,
nu de duritatea toiagului și a pumnului.
Da, sigur că da.
O să mă străduiesc.
Cine a ținut apa în căușul palmei?
- Nu ești sfătuitorul Domnului. - Nu sunt, dar...
- De ce vrei ca totul... - Nu e apă în puț!
... să se transforme în ceartă, frate Luther?
Noul tău prieten e mojic, Epps.
Nu, îi e teamă să se apropie. Te rog!
Vino!
Hai, vino!
N-am vrut să vă deranjez, domnilor.
Eu și soția mea
ne întrebam dacă a fost cumva reparată roata căruței.
Am profitat de ospitalitatea dv. aproape o săptămână.
Nu ni se pare corect.
Știți că eu și soția...
Suntem dornici să contribuim.
Nu vrem pomană, domnule.
Nu vreau să-mi pun oaspeții la muncă.
Dar Domnul m-a sfătuit
să fiu mai hotărât în cazul ăsta.
Accept oferta voastră.
- Mulțumesc. - Bătrânul Epps ți-a zis
că el și Domnul își vorbesc?
Bunul Dumnezeu...
ne vorbește când vrea El și cum vrea El,
zic eu.
O să mă rog să aflu ce treburi vi se potrivesc...
Lasă-l pe prietenul tău să decidă în disputa noastră.
De ce ai face asta?
A fost o vară secetoasă.
Avem nevoie de încă un puț.
Dar am săpat aproape șase metri fără să dăm de apă.
Însă aici e pământul cel mai moale.
În altă parte, am trudi de două ori mai mult.
Ce să facem?
Te rog!
Da. Scuzați-mă, domnule.
Încă un pic
și o să dați de pânza freatică.
Și el vorbește cu Dumnezeu.
Sap eu bucuros, dacă așa se rezolvă disputa.
E pe placul Domnului, Epps?
Da.
Martha,
ne întrebam unde ai învățat să coși atât de bine și de repede.
M-a învățat mama, cu ani în urmă.
Și ce limbă vorbea mama ta când erai mică?
Nu înțeleg întrebarea.
- Vorbim engleză în familie. - Vrea să știe ce vorbeați înainte.
Acolo de unde provin ai tăi.
Cum noi vorbim olandeză.
A trecut atâta timp, că ne-am uitat limba,
oricare ar fi fost ea.
Acum suntem americani.
Cum iese copilul?
Tânăra Fenna e curioasă cum iese.
Din burta ta, pricepi?
Iese diferit?
Ca un mânz?
Se ridică și umblă imediat, ca un mânz?
Africanul a aranjat tot ca pe un truc. Ați văzut.
Rugăciunile nu ne-au fost ascultate săptămâni întregi,
dar el găsește apă din prima încercare?
- Cum e posibil, Epps? - De ce-l întrebi pe el?
- Suntem toți egali. - Luther...
Doar că el e singurul care vorbește cu Dumnezeu.
- Luther. - Epps e profet!
Atunci, africanii ăștia de ce nu se tem de Epps?
- Poate îl consideră slab. - Ascultați-mă!
Toți bărbații noștri ne-au protejat și ne-au îndrumat în vremuri de restriște.
Dacă ei n-au găsit apă, poate că apa nu putea fi găsită...
de creștini.
Poate că e magie neagră la mijloc.
Ni se amintește acum
unde să căutăm înțelepciune în vremuri de suferință și...
și derută.
Leviticul 25:
„Puteți să cumpărați și din copiii străinilor care s-au așezat la voi,
pot să fie averea voastră.”
„Iar asupra fraților voștri
să nu domniți cu cruzime.”
Sunt încurcat, Doamne.
Trufia e un păcat de moarte,
dar la întrunirea de azi...
am simțit...
Știu că am fost ales să primesc harul Tău,
dar să-mi asum o parte din glorie ar fi...
o răsplată dreaptă?
Glorie?
Unde-i gloria în tratarea africanilor
care au venit la noi în momente grele de parcă ar fi averea noastră?
Nu.
Nu, pasajul e clar, Doamne.
Da, cuvintele Tale sunt limpezi.
Așa o să fac.
O să-Ți ascult cuvintele cu bucurie.
Ne mai trebuie cel puțin trei transporturi.
Stai!
Nu ne da nouă mai mult de lucru. Aranjează dalele după ce le lași.
N-am mai văzut atâta lene.
... s-ar strâmba dacă m-ar auzi,
dar drei Linde nu i-a venit ciclul
și nu mai e pură.
Îți sunt recunoscător pentru viziuni, Doamne.
Recunoscător că văd adevărul ascuns, deși vederea îmi slăbește.
Mă copleșești cu daruri.
Slujindu-Te pe Tine, toți ne acoperim de glorie.
Așa cum spui,
trufia unui slujitor credincios nu e păcat.
Sunt mai mult decât un slujitor?
Un frate?
Îți sunt frate?
Am o singură dorință.
Să alungi și ultimele îndoieli din sufletul meu chinuit
și să îmi arăți și mai limpede înțelepciunea căii Tale.
Soră...
Miles?
Miles, mi-a căzut crucea.
Iar s-a rupt lanțul.
Miles?
V-a căzut asta, domnule?
De când stai acolo?
- Ce ai văzut? - Nimic.
- Nu... - Nu sunt Grafton,
să fiu amețit de un zâmbet șleampăt.
Ce ai văzut?
- Ultimul lucru... - Dintre toate relele lumii decăzute,
o falsă inocență e cel mai perfid.
V-ați bătut joc de mine
amândoi.
Domnul a încercat să mă avertizeze.
- Și Luther și-a dat seama. - Vă rog...
Mă batjocoriți! Îmi batjocoriți stilul de viață.
Batjocoriți tot ce am realizat în deșertul ăsta odios!
Credeam că sunteți o încercare,
dar Domnul are dreptate.
Ați venit să mă frângeți.
Eu și soțul meu suntem neajutorați. Suntem la mila dv.
Dacă vreți să plecăm, țineți-vă de cuvânt și reparați...
Ai pretenții?
Cum îndrăznești?
Sau poate nu aveați de gând să vă țineți de cuvânt.
Poate că ne-ați atras aici
ca să muncim până la moarte
pentru dv. și comunitatea asta perfectă.
Rușine!
- Rușine să vă fie... - Soț?
Nu văd nicio verighetă.
Asta e rușinea!
Grafton nu e soțul tău
cum un vier în călduri nu-i e soț
umflatei și guițătoarei...
- Dați-mi drumul! - Ia mâinile de pe ea!
Nu! Martha!
Aici ținem animalele care fată.
- Ajută-mă, Grafton! - Martha!
Martha!
Te rog!
Bine.
Martha, uită-te la mine!
Bine.
Acum îl simt, Doamne.
Simt focul
pe care Te-ai străduit cu dragoste să-l aprinzi în sufletul meu.
Simt furia care a ars Sodoma.
Simt mânia justă
care a îngropat pământul sub talazuri până la ceruri.
O să fiu unealta Ta.
O să fiu unealta Ta puternică.
O să fiu unealta puterii Tale.
Suntem aici să judecăm...
în numele Domnului.
Luther,
rostește acuzațiile.
Furtul unui cal.
E calul nostru.
- Mincinosule! - Hoțule!
Nu aveți decența să ne lăsați să plecăm?
Decență?
Vezi unde ne-ai adus?
Slăbiciunea naște slăbiciune.
Tu ai primit răul printre noi.
Fratele Luther are dreptate.
Dar am o întrebare, frate.
Domnul nu mi-a îndreptat gândirea strâmbă?
Nu ne-a spus prin scriptură
că ei sunt averea noastră?
Atunci cum să-i pedepsim, frate?
Frați și surori, fiți cu băgare de seamă!
Iisus spune clar
că cine nu e generos cu străinii o să fie blestemat.
O să ajungă în iad.
Ai dreptate în privința scripturii, ca întotdeauna, soră.
Dar i-am primit cu generozitate,
iar ei ne-au răsplătit prin hoție.
Domnul mi-a spus care e sentința, frate Luther.
Și Dumnezeu a cerut ca tu s-o execuți,
dragul meu frate.
„Să te bată domnul cu orbire...
și nebunie.”
„Te va împrăștia unde n-au cunoscut părinții tăi.”
„Și vei fi de pomină și de râs la toate popoarele.”
„Fiii și fiicele tale
vor fi luați în robie.”
Domnul și-a exprimat clar dorința pentru rasa africană.
Domnul a stârnit toate popoarele lumii împotriva lor.
Domnul a înroșit pământul
cu sângele lor împuțit, canceros.
Trebuie să-i pedepsim așa cum cere Dumnezeu.
El ne spune să-i orbim,
așa că i-am orbit.
Ne-a cerut să-i blestemăm,
așa că i-am blestemat.
Ne-a cerut să-i alungăm.
Așa că
acum trebuie să-i alungăm...
așa cum carnea înțeleaptă
alungă impuritățile care altfel ne-ar aduce putreziciune.
Tu!
Tu ești blestemat!
Te blestem!
Om trufaș, hidos, nedrept!
Blestemat!
Nu știu cum vorbele Domnului nu izbucnesc în flăcări
la auzul ticăloșiei tale, diavol alb!
Focul și pucioasa să curgă veșnic!
M-am supus,
am respectat fiecare poruncă.
Poate să se sfârșească așa?
Ăsta nu e sfârșitul.
Miles?
Nu e sfârșitul, cel mai credincios slujitor al meu.
Cine ești?
Sunt cel pe care-l venerezi în adâncul inimii tale.
Eu ți-am răspuns, când El a tăcut.
Suntem legați.
Te-am cunoscut doar ca să mor?
Te-ai rugat să învingi moartea
și așa o să fie.
Te-ai rugat să zgudui lumea și așa o să faci.
Știam că așa o să fie.
Care ți-e porunca, stăpâne?
Ai văzut cum sunt ei.
Distrug tot ce ating.
Trebuie să-i distrugi tu primul.
- Spune-mi cum, stăpâne. - Deja ți-am arătat calea.
O rană în inimă e ca o poartă.
Intri pe poartă și le frângi inimile din interior.
Dacă-i frâng din interior,
o să înving moartea?
Pentru sufletele lor distruse o să primești viață veșnică.
Oamenii doar visează la o asemenea putere.
Dar, dacă nu reușești să-i frângi,
o să-ți pierzi propriul suflet.
Dacă nu le poți provoca suferință,
tu însuți o să suferi.
Dacă nu le faci viața un iad,
iadul o să te aștepte pe tine.
Accepți condițiile?
Atunci, ia-mă de mână
și să pecetluim înțelegerea.
CEILALȚI
Subtitrarea: Robert Ciubotaru