«ОЦЕ ЯКЕ ДОБРЕ ТА ГАРНЕ ЯКЕ, ЩОБ ЖИТИ БРАТАМ ОДНОКУПНО!»
ПСАЛМИ 133:1
Господи,
Твоєю милістю ми пережили
ще одну довгу зиму.
Мені було б соромно не подякувати.
Наша громада страшенно постраждала.
Нескінченні повені, лютий холод.
Усе, що ми побудували, майже змило.
Майже.
Але не змило, слава Богу.
Ти дотримався нашої угоди.
І все ж…
коли Авраам здійняв ножа над сином своїм, твій ангел тримав його руку.
А мого сина
ти дозволив принести в жертву, заради нашого блага.
Мого сина
й мою кохану Ленору.
Я не ставлю під сумнів Твою волю, Господи,
але скажи мені, чому Ти забрав мою сім'ю.
Це полегшило б мою агонію.
Я намагаюся читати Євангеліє,
але сльози затьмарюють слова.
Намагаюся знайти розраду в нашій громаді,
але їхнє насичене життя, дружини, діти…
обурюють мене.
Їхня доброта й жалість обурюють мене.
Мені не потрібна їхня доброта. Я хочу…
зруйнувати цілий світ.
Я хочу знати, чому Ти забрав мого сина.
Прошу Тебе, Господи,
дай мені відповідь хоча б цього разу.
Нехай буде воля Твоя, а не моя.
Назву тебе Майлз, що означає милосердний.
Бо Господь змилосердився наді мною,
відповів на мої молитви.
Ісусе, ласкавий пастирю, почуй мене
Благослови сьогодні ягня Твоє
У темряві будь поруч зі мною
Дивись, як він спить до світанку
Весь цей день рука Твоя вела мене
І я дякую Тобі за Твою турботу
Вони йдуть. Ідуть.
Заспокойся.
Що ти хочеш розповісти? Ти задихаєшся.
Що? Розкажи мені.
Я бачу по обличчю, хочеш розповісти щось.
Ці мандрівники.
- Їхній віз зламався. - Гаразд.
Тоді ходімо подивимося.
Добре.
Як ваш зір, пане?
Затуманений останні кілька місяців.
Але Господь запевняє, що все буде добре.
Доброго ранку, мандрівники.
І хай благословить вас Господь.
Вибачте, преподобний, але ми не…
Пробач мені, добрий мандрівнику.
Як би я не радив своїм товаришам переходити на мову нашого нового дому,
я повертаюся до старої мови в часи…
збентеження.
Ласкаво просимо.
Ми прямуємо до містечка Ґрасс-Веллі.
Нам сказали, це десь за 80 кілометрів на північ від Сакраменто?
Наші люди приїхали з Ореґон-Сіті.
Наскільки я пам'ятаю шлях, ви…
боюся, у вас попереду довга подорож.
Ви, звичайно, можете знайти притулок у нашій громаді.
Ми пошлемо людей подивитися, чи можна врятувати ваш віз,
перевезти провізію.
Не бійтеся.
Ми — спільнота, віддана Богу.
Зауважте, я кажу «Богу», а не «Церкві».
Я — Старійшина.
У нас немає звань, тільки брат, сестра.
Немає закону, окрім Біблії.
А Біблія каже нам,
що ми повинні вітати незнайомця, як самого Христа.
Ми називаємося «Ейдолон».
Це стародавнє слово для позначення досконалості.
Але ви все побачите самі.
Майлзе! Ходімо.
Ходімо.
Я тримаю твою руку. Веди мене…
Де Еппс?
- Еппс приходить і йде, коли заманеться. - Будь ласка, Джеймсе.
Еппс багато втратив. Його серце розбите горем.
Я не заздрю його горю, Коро.
Ми тут усі рівні,
Еппс поводиться зверхньо останнім часом.
Він завжди був таким у малих справах, попри всю його доброту.
Але зараз він, схоже, думає,
що Бог виділив його в якості відплати за його втрату.
Браття, сестри.
Ми хвилювалися, брате Еппс.
Трапеза почалася, а гості без нагляду.
У Господа були вісті про новоприбулих.
Тривожні вісті. Я повинен був молитися.
- Спершу треба відремонтувати їхній віз. - Навіщо?
Ореґон вигнав їм подібних із самого дня заснування,
вся країна розірвана на частини через них.
Облиш, Лютере, не вони почали війну.
Я не кажу, що вони почали.
Але не можна заперечувати, що це вони розірвали країну навпіл.
Тому що, по суті, так і є.
Браття, сестри!
Що ви робите?
Припиніть.
Повертайтеся до ліжок!
Припиніть.
Прости мене, Господи,
але мушу ще раз запитати про новоприбулих.
Я не розумію, що означає Твоя порада.
Зрозуміло, так…
За це я молюся,
саме так,
щоб бути сильним.
Побачити крізь власну огиду, відкрити своє серце.
Зараз, звичайно, це…
Звичайно, потрібна доброта серця,
а не твердість жезла й кулака?
Так, звісно.
Я зроблю все, що зможу.
Хто тримав воду в пустоті долонь своїх?
- Ти не радник Господа. - Не радник, але…
- Чому ти все зводиш… - У криниці немає води.
…до суперечок, брате Лютере? Я…
Твій новий друг дуже грубий, Еппсе.
Ні, він, вочевидь, надто наляканий, щоб підійти. Прошу вас.
Підійдіть.
Підійдіть. Нумо.
Не хотів вас перебивати, панове.
Нам з дружиною
стало цікаво, чи не відремонтували колесо нашого воза?
Ми користуємося вашою гостинністю вже майже тиждень.
Просто це несправедливо.
І ви знаєте, що ми з дружиною…
Ми раді допомогти.
Нам не потрібна благодійність, пане.
Я не хочу змушувати гостей працювати.
Але Господь наставив мене
на твердість у цій справі.
Я приймаю вашу пропозицію.
- Дякую, пане. - Старійшина Еппс казав,
що він розмовляє з нашим Господом?
Ну, знаєте, Господь Бог…
говорить з нами коли треба і по-своєму,
я так думаю.
Я спитаю Господа, що найкраще підійде…
Нехай твій друг вирішить нашу суперечку?
Навіщо ти це робиш?
Літо було дуже посушливим.
Нам потрібна інша криниця.
Ми прокопали близько 20 метрів і не знайшли води.
А тут найподатливіший ґрунт.
В інших місцях роботи буде вдвічі більше.
Що ж нам робити?
Будь ласка. Підходьте.
Так, пане. Перепрошую, пане.
Ще кілька метрів,
і ви дістанетеся води, пане.
Він теж говорить з Богом.
Я буду радий копати далі, якщо це вирішить усі питання.
Чи вважає Господь це прийнятним, Еппсе?
Так.
Марто,
нам усім цікаво, де ти навчилася так швидко і якісно шити?
Мама навчила мене, багато років тому.
А якою мовою розмовляла твоя мати, коли ти була дитиною?
Я не зовсім розумію, про що ти.
- У нас усі говорять англійською. - Вона має на увазі до англійської?
Звідки твій народ.
Як ми розмовляємо голландською.
Мабуть, це було так давно, що ми забули про те,
що це була за мова.
Думаю, зараз ми просто американці.
Як у вас з'являється дитина?
Юна Фенна цікавиться, як вона виходить?
З твого живота, розумієш?
Вона виходить інакше?
Як поні?
Вона просто встає і йде, як маленький поні?
Африканець підлаштував це наче фокус. Ти сам бачив.
Наші молитви тижнями без відповіді,
а він знаходить воду з першого разу?
- Як це може бути, Еппсе? - Чому ти Еппса питаєш?
- Ми всі тут рівні. - Лютере…
Тільки він — єдиний, хто говорить з Богом.
- Лютере. - Еппс — пророк!
Тоді чому ці африканці не бояться Еппса?
- Може, вони бачать слабкість. - Послухайте!
Наші чоловіки захистили нас і провели через страшні випробування.
Якщо вони не змогли знайти воду, можливо, не було води, яку б знайшли…
християни.
Можливо, тут задіяна чорна магія.
Зараз нам нагадують
про те, де ми повинні шукати мудрість у часи болю і…
і розгубленості.
Левит 25:
«І можете ви взяти приходьків, що живуть як приходьки серед вас,
і стануть вони власністю вашою.
А щодо земляків своїх,
не пануйте так суворо один над одним».
Я стривожений, Господи.
Гордість — це смертельний гріх,
але на сьогоднішній зустрічі я…
я відчув…
Я був обраний Твоєю милістю, Господи,
та взяти частину цієї слави на себе, це…
справедлива нагорода?
Слава?
Яка це слава: так ставитись до африканців,
які прийшли до нас у відчайдушній потребі, наче вони — просто власність?
Ні.
Ні, я зрозумів цей шлях, Господи.
Так, я зрозумів Твої слова, так.
Я виконаю це.
Я виконаю волю Твою з радісним серцем.
Треба ще як мінімум три возики.
Зачекай.
Не ускладнюй нам роботу. Складай цеглу після того, як скидаєш її.
Такого ледаря я ще не бачив.
…вона б скривилася, якби почула,
але у пані Лінди знов не було місячних,
тому вона вже не незаймана.
Я вдячний за ці видіння, Господи.
Вдячний за те, що бачу істину, навіть коли мій земний зір тьмяніє.
Ти осипаєш мене дарами.
Служіння Тобі приносить славу усім нам.
І, як Ти кажеш,
гордість вірного слуги — не гріх.
Я більше, ніж слуга?
Брат?
Я Тобі брат?
У мене є лише одне бажання.
Що Ти зітреш останні сумніви із цієї розбитої душі
і дозволиш мені ще ясніше бачити мудрість Твоїх шляхів.
Сестро.
Майлзе?
Майлзе, мій хрест упав.
Ланцюг знову зірвався.
Майлзе?
Це ви впустили, пане?
І давно ти там стоїш?
- Що ти бачила? - Нічого.
- Я не… - Я не твій Ґрефтон,
не зійду з шляху через посмішку шльондри.
Що ти бачила?
- Пане, останнє… - З усього зла в цьому занепалому світі,
удавана невинність — найпідступніша.
Ви пошили мене в дурні,
ви обоє.
Господь намагався застерегти мене.
- Навіть Лютер бачив. - Будь ласка, пане…
Ти знущаєшся з мене! Знущаєшся з мого способу життя.
Знущаєшся з усього, чого я досягнув у цій ненависній пустелі.
Я думав, що ви — випробування,
але Господь має рацію.
Ви прийшли, щоб зламати мене.
Ми з чоловіком безпорадні, пане. Ми у вашій владі.
Якщо хочете, щоб ми пішли, виконайте обіцянку і полагодьте…
Ти висуваєш вимоги?
Як ти смієш!
Чи ви й не збиралися тримати своє слово.
Може, ви заманили нас з чоловіком сюди,
щоб ми працювали до смерті
для вас і вашої ідеальної громади.
Ганьба.
- Ганьба вам… - Чоловік?
Я не бачу золотої обручки.
Це — ганьба!
Ґрефтон такий само чоловік тобі,
як хтивий кабан — чоловік
роздутій, верескливій…
- Відпустіть! - Забери від неї руки!
Ні! Марто!
Тут ми утримуємо худобу, що телиться.
- Допоможи мені, Ґрефтоне, будь ласка. - Марто!
Марто!
Прошу вас.
Усе добре.
Марто, поглянь на мене.
Усе буде добре.
Я відчуваю це, Господи.
Я відчуваю вогонь,
який Ти з такою любов'ю розпалив у моїй душі.
Я відчуваю ту лють, яка спалила Содом.
Відчуваю праведний гнів,
що поховав усю Землю під хвилями, вищими за небо.
Я буду Твоїм знаряддям, так.
Я буду Твоїм могутнім знаряддям, так.
Я буду знаряддям Твоєї могутності.
Ми тут, щоб винести вирок…
во славу Господню.
Лютере,
оголосіть обвинувачення.
Викрадення коня.
Цей кінь — наш.
- Брехун! - Злодій!
У вас немає порядності нас відпустити?
Порядності?
Бачиш, до чого ти нас довів?
Слабкість породжує слабкість.
Це ти впустив зло до нас.
Брат Лютер має рацію.
Але я спитаю тебе, брате.
Хіба Господь не виправив мою хибну думку?
Хіба Господь не казав через Святе Письмо,
що вони — наша власність?
То що, брате, ми їх звільнимо?
Брати й сестри, будьте обережні.
Ісус ясно дає зрозуміти,
що кожен, хто не прийме чужинця, буде навічно проклятий.
І потрапить у пекло!
Ви, як завжди, маєте рацію щодо Писання, сестро.
Але ми їх прийняли,
а вони нам відплатили злодійством.
Господь виніс своє справедливе рішення, брате Лютере.
Господь наказав, щоб вирок виконав ти,
мій любий брате.
«Господь уразить вас сліпотою…
і потьмаренням розуму.
Він вижене вас у країну, що невідома вашим предкам.
Ви будете висміяні та прокляті народами.
А сини ваші й дочки
усі до єдиного будуть поведені в неволю».
Господь дав зрозуміти своє ставлення до африканської раси.
Він налаштував проти них усі народи світу.
Господь пофарбував Землю в червоний колір
їхньою смердючою, отруйною кров'ю.
Ми повинні покарати їх, як накаже Господь.
Засліпіть їх, каже Він,
і ми засліпили їх.
Проклинайте їх, каже Він,
і ми прокляли їх.
Виженіть їх, каже Він.
Отже,
ми повинні їх вигнати…
як наша мудра плоть
виганяє всякий бруд, який міг би роз'їсти нас зсередини.
Ти!
Ти проклятий!
Я проклинаю тебе!
Гордий, огидний, неправедний чоловік!
Проклятий!
Не знаю, як слово Господнє не спалахує
від твого беззаконня, ти, білий дияволе!
Вогонь і сірка падатимуть вічно!
Я слухався,
виконував кожен наказ.
Чи може все так закінчитися?
Це ще не кінець.
Майлзе?
Це ще не кінець, мій найвірніший слуго.
Хто ти?
Я — той, кому ти служиш у своєму серці.
Я відповідав, коли він мовчав.
Ми пов'язані один з одним.
Невже я зустрівся з тобою, щоб померти?
Ти молився за перемогу над смертю,
нехай так воно й буде.
Ти молився, щоб знищити світ, так і буде.
Я знав, що так і буде.
Яка буде воля Твоя, Господи?
Ти бачиш, що з ними відбувається.
Усе, до чого вони торкаються, вони нищать.
Ти повинен знищити їх першим.
- Скажи мені як, Господи. - Я вже показав тобі шлях.
Рана в серці — це як двері.
Ти входиш у двері й розбиваєш їхні серця зсередини.
Якщо я зламаю їх зсередини,
чи здолаю я смерть?
Їхніми розбитими душами ти купиш собі вічне життя.
І таку силу люди мають лише у мріях.
Але якщо тобі не вдасться їх зламати,
то загубиш власну душу.
Якщо не змусиш їх страждати,
то страждатимеш сам.
Якщо не створиш пекло їм,
то пекло створиш для себе.
Чи приймаєш ти ці умови?
Тоді візьми мене за руку,
і наш договір буде укладено.
ВОНИ
Творчий керівник Марія Цехмейструк