‫השאירו את קומפטון לבנה‬
‫צבעוניים אינם רצויים‬
‫הם‬
‫טוב, נסיכה.‬
‫הגיע הזמן ללכת לנשף.‬
‫- מה השעה? - השעה להכין אותך.‬
‫חמישה סמ"ק הלדול?‬
‫- אני יכולה לקבל מים? - בהחלט.‬
‫אחרי.‬
‫זה אולי לא נראה כך עכשיו,‬
‫אבל יש חירות גדולה במתנה זו שאת מקבלת.‬
‫בבקשה. אני יכולה לפחות ללכת קודם לשירותים?‬
‫בבקשה.‬
‫אני לא רוצה להתלכלך.‬
‫אנחנו כבר בנשף?‬
‫כמעט, נסיכה.‬
‫לעזאזל.‬
‫הלוואי שהיית עושה את זה.‬
‫אבא!‬
‫תישארי כאן.‬
‫אבא!‬
‫חתיכת כושי משוגע דפוק!‬
‫היי! הילדה הדפוקה...‬
‫הילדה הכושית הדפוקה שלו הרגה...‬
‫תתהפך.‬
‫בן זונה, אתה...‬
‫מי הכושי שלך עכשיו?‬
‫אלוהים!‬
‫קוף מחורבן!‬
‫יש לי ילד בדרך, חתיכת כושי מחורבן.‬
‫לא שמת פס על הילדות שלי.‬
‫תתרחק ממנו. מרטי! חומד!‬
‫תגיד לה לסתום את הפה.‬
‫זה בסדר, מותק.‬
‫- הוא בסדר. - אני בסדר, מותק.‬
‫אני הולכת להזעיק משטרה.‬
‫קדימה. תעשי את זה.‬
‫והאיש שלך כאן יחטוף כדור בראש.‬
‫כושון מלוכלך!‬
‫לא, לא, בבקשה, בבקשה, לא!‬
‫לא, לא!‬
‫אתה רוצה להרגיש איך זה לאבד ילד?‬
‫ממש קשוח, מה, כושי?‬
‫- ידיים למעלה! - אימא!‬
‫תסתכל עליי כשאני מדבר איתך.‬
‫אבא! אבא!‬
‫קחי את אחותך לחדר שלך.‬
‫רוצח!‬
‫- תישארי כאן! - אל תעזבי אותי!‬
‫- אני הולכת לקרוא לאבא! - ואם מיס וירה...‬
‫- היא לא אמיתית. - ראיתי אותה. אימא אמרה...‬
‫אימא לא כאן!‬
‫היא לא אמיתית, גרייסי.‬
‫תגידי, היא לא אמיתית.‬
‫היא לא אמיתית.‬
‫עכשיו תישארי כאן, תעצמי עיניים ואל תפקחי עד שאשוב. מבטיחה?‬
‫מבטיחה.‬
‫רובי!‬
‫אני נשבעת אמונים לדגל‬
‫של ארצות הברית של אמריקה‬
‫ולרפובליקה‬
‫שהוא מייצג...‬
‫בחורינו יבריקו!‬
‫בחורינו יבריקו הערב! לכל האורך!‬
‫כשהשמש תשקע והירח יעלה‬
‫בחורינו יבריקו‬
‫בחורינו יבריקו הערב! בחורינו יבריקו!‬
‫בחורינו יבריקו הערב...‬
‫אומה אחת, בלתי ניתנת לחלוקה,‬
‫עם חירות וצדק לכול.‬
‫כשהשמש תשקע והירח יעלה‬
‫בחורינו יבריקו‬
‫בחורינו יבריקו הערב! בחורינו יבריקו!‬
‫בנות!‬
‫רובי לי?‬
‫גרייסי ג'ין?‬
‫יציע לצבעוניים‬
‫אנחנו אוהבים סרטים, נכון, מר הנרי?‬
‫כנראה יותר בטוח כאן למעלה מאשר בחוץ עם הלבנבנים הזוממים האלה.‬
‫הפרחחים.‬
‫איפה הן?‬
‫איפה מי?‬
‫הבנות שלי, כושון.‬
‫אם תיגע בשערה אחת על ראשן, אני נשבע באלוהים...‬
‫מה לי ולבנות האלה עם הראשים הקטנים והיפים שלהן?‬
‫כמובן, אני מתאר לעצמי שכבר חווית כאב ענקי‬
‫בכל מה שקשור לילדים.‬
‫תגיד לי איפה הן.‬
‫תגיד לי.‬
‫אם אתה רוצה לראות אותן,‬
‫אתה צריך רק להסתכל‬
‫עם שתי העיניים שלך.‬
‫מלתחה‬
‫הוליווד הכהה‬
‫מר הנרי המסכן.‬
‫אמרתי את זה קודם ואני אגיד את זה שוב.‬
‫נראה שאתה אף פעם לא במקום הנכון‬
‫בזמן הנכון.‬
‫לא אצל הבוס ברקס,‬
‫אפילו לא בבית שלך,‬
‫כשהלבנבנים האלה באו ומשכו אותך בחבל עד התקרה.‬
‫אבל היית באותו יום, אני חושב.‬
‫אלוהים, היית באותו יום.‬
‫מיס לאקי המסכנה,‬
‫היא רצתה רק שהוא יישאר קצת‬
‫ויבלה את הבוקר עם הבנות‬
‫ועם התינוק המתוק.‬
‫אבל מר הנרי כבר החליט.‬
‫הוא רצה לקחת את הבנות שלו לסרט.‬
‫לקנות להן מגרגירי התירס השמנוניים של מר מונרו‬
‫לפני שכולם ייאכלו.‬
‫אז,‬
‫באותו יום,‬
‫הוא יצא שעה קודם.‬
‫שעה אחת קודם.‬
‫מר הנרי היה אמור סוף סוף להיות במקום הנכון‬
‫בזמן הנכון.‬
‫מר הנרי.‬
‫אני חושב שאתה באמת תאהב את הסרט הזה.‬
‫יום יפה.‬
‫כן.‬
‫כן, באמת יפה.‬
‫חשבתי שאנחנו חברות.‬
‫תתחפפי חזרה לגיהינום, שטן.‬
‫למה את חושבת שנפגשנו, רובי לי?‬
‫למה את חושבת שבחרתי בך?‬
‫כי אני יודעת.‬
‫יודעת מי את רוצה להיות, מי את לא רוצה להיות.‬
‫היה לה אקדח. בחוץ.‬
‫כולם ראו אותה. זה היה מביך.‬
‫מה את רוצה?‬
‫אני כבר לא רוצה להיות כמוהם.‬
‫אני לא רוצה להיות... מכוערת.‬
‫- לעולם לא נהיה כמו אימא. - לעולם לא נהיה כמו אימא.‬
‫- תפסיקי! - אבל מאוחר מדי בשבילך, רובי.‬
‫את כבר בדיוק כמוה.‬
‫השאירה את אחיך התינוק בקופסה, החזירה.‬
‫תשרפו את הבית המזוין!‬
‫לכו לעזאזל! -אתם לא אמורים להיות פה!‬
‫לא!‬
‫מה לעזאזל עשיתם במרתף של אמורי?‬
‫לימדנו את משפחת הקופים שהמקום הזה שלנו.‬
‫- מרטי! - תסתמי, כלבה!‬
‫הגנו על מה שאבותינו בנו.‬
‫ואתה, מתייחס למה שהשגנו כמתנה במקום כזכות מלידה.‬
‫אתה יודע מי אמר את זה?‬
‫אשתך.‬
‫אני לא אבזבז כדור על בוגד מחורבן.‬
‫מתרומם.‬
‫- את לא שייכת לפה! - כלבה שחורה!‬
‫הייתי צריכה לדעת ביום שהתנפלת על הבן שלי!‬
‫בטי צדקה בקשר אליכם. היא ידעה!‬
‫- מה עשית לבטי? - רוצחת!‬
‫- חיות דפוקות! - זה הבית שלנו!‬
‫- אסור היה לכם לבוא הנה! - מה עשית לבטי?‬
‫- את לא שייכת לכאן! - זה הבית שלנו!‬
‫תחזרי למקום שבאת ממנו!‬
‫"בראשית‬
‫"ברא אלוהים‬
‫"את השמיים ואת הארץ."‬
‫"ויאמר אלוהים‬
‫"יהי אור,‬
‫"ויהי אור."‬
‫"ויאמר אלוהים,‬
‫"יקוו המים מתחת השמיים אל מקום אחד‬
‫"ותראה היבשה."‬
‫"ויקרא אלוהים ליבשה ארץ."‬
‫בנות?‬
‫איזה צורך יש לך בספר?‬
‫מיס וירה!‬
‫אימא?‬
‫לא היום, כלבה!‬
‫אימא!‬
‫מיס וירה אומרת‬
‫ויום אחד אהיה מורה, בדיוק כמו אימא.‬
‫הילדה הכי חכמה‬
‫יושבת כאן, לכן המורה הזאת מסתדרת מצוין.‬
‫לעולם לא תהיי כמו אימא!‬
‫באמת חזרת, אימא?‬
‫חזרתי, ילדונת. אימא חזרה.‬
‫חזרתי.‬
‫בזמן שאביך היה בסרט באותו יום,‬
‫לאימא שלך היו תוכניות אחרות.‬
‫לנקות את הכביסה.‬
‫לנקות את הילד.‬
‫הייתי חייבת, רובי לי.‬
‫- לפני שהסרט ייגמר... - לנקות אותו טוב.‬
‫לפני שנגיע הביתה...‬
‫עכשיו אני אנקה גם אותך.‬
‫רובי לי. רובי לי!‬
‫רובי לי!‬
‫רובי לי.‬
‫רובי שלי.‬
‫זה בסדר, מותק.‬
‫זה בסדר.‬
‫מה שקרה באותו יום‬
‫לאחיך,‬
‫לי,‬
‫זה לא משהו שאת אמורה לדעת עליו.‬
‫אבל את חייבת לדעת את זה,‬
‫לעולם-לעולם לא אפגע בך, רובי לי.‬
‫לעולם-לעולם לא אפגע בך.‬
‫את לא יודעת את זה?‬
‫למה את הרובי שלי?‬
‫כי אני נוצצת.‬
‫נכון.‬
‫אני כל כך מצטערת, אימא.‬
‫בואי.‬
‫אין על מה להצטער.‬
‫אין. את שומעת אותי? אין.‬
‫אין.‬
‫זה בסדר, זה בסדר.‬
‫זה התינוק שלך?‬
‫כן.‬
‫מה שמו?‬
‫אמרתי...‬
‫מה שמו?‬
‫צ'סטר.‬
‫כדאי שפה תשים לב, מר הנרי.‬
‫לא, אני לא מסוגל.‬
‫שב, כושון!‬
‫תיתני לי אותו?‬
‫לכי מפה. לכי.‬
‫אני כאן!‬
‫זה החלק הכי טוב.‬
‫אני כאן.‬
‫למה מתנהגים אליך ככה, מר הנרי?‬
‫הלבנבנים האלה רק לוקחים ולוקחים ולוקחים כאילו הכול שלהם.‬
‫כאילו הכול בשבילם.‬
‫לוקחים את האישה שלך‬
‫לוקחים את הילד שלך‬
‫לוקחים את העבודה שלך‬
‫לוקחים את הבית שלך‬
‫מתי הם יפסיקו לקחת ממך, מר הנרי?‬
‫- הם לא יפסיקו. - נכון. הם לא יפסיקו.‬
‫הם מתחילים עם הזרת שלך,‬
‫ואי אפשר לדעת איפה הם יגמרו.‬
‫נשאר לי רק כדור אחד.‬
‫אתה לא צריך כדורים.‬
‫לא יכולת להגן על האישה או על התינוק שלך באותו יום,‬
‫אבל אתה בהחלט יכול להגן על המשפחה שלך עכשיו.‬
‫אז צא לשם.‬
‫צא לשם בידיים חשופות.‬
‫תראה ללבנבנים האלה את מה שהם באו לראות.‬
‫חיה!‬
‫חיית השדה!‬
‫חיה!‬
‫חיית השדה!‬
‫חיית שדה.‬
‫מה תעשה?‬
‫חיית שדה!‬
‫מה תעשה?‬
‫חיית שדה!‬
‫הם רוצים לקחת.‬
‫ולקחת!‬
‫לקחת!‬
‫ולקחת!‬
‫לקחת!‬
‫ולקחת!‬
‫לקחת!‬
‫הנרי. -והם לוקחים...‬
‫לאק...‬
‫הייתי צריך...‬
‫הייתי צריך להיות שם.‬
‫- הייתי צריך להיות שם, לאק. - לא יכולת לדעת, הנרי.‬
‫לא יכולנו לדעת.‬
‫אני מצטער.‬
‫רציתי רק לתקן הכול.‬
‫המשרה.‬
‫הבית.‬
‫אני יודעת.‬
‫כולנו יודעות.‬
‫יש לך שם שתי בנות שזקוקות לאבא שלהן.‬
‫אני זקוקה לך.‬
‫אנחנו נתגבר, הנרי.‬
‫אנחנו נתגבר, לאק.‬
‫מה תעשה?‬
‫אתה לא אני.‬
‫ולעולם לא תהיה אני.‬
‫אני אצא לשם ראשון.‬
‫צאי עם הבנות מאחורייך.‬
‫אני לא רוצה שתלך, אבא.‬
‫היי, אהיה בסדר, ילדונת.‬
‫אוקיי?‬
‫כולנו נהיה בסדר גמור.‬
‫מה שקרה לנו,‬
‫מה אם הם יחזרו?‬
‫הם לעולם לא יחזרו, בסדר?‬
‫- מה איתם? - אנחנו לא בורחים מהם.‬
‫אנחנו לא בורחים עוד מאיש.‬
‫לאקי.‬
‫חזירה.‬
‫מספיק לברוח.‬
‫אימא?‬
‫לאק?‬
‫זה לא נגמר, הנרי.‬
‫למה באת הנה?‬
‫זה לא עניינך, שטן.‬
‫עניינך הוא‬
‫שאני כאן עכשיו.‬
‫הסגת הגבול שלכם פגמה בסדר הדברים.‬
‫אלוהים התכוון שהקהילה שלנו תישאר טהורה‬
‫בכוונה,‬
‫במטרה,‬
‫בדם.‬
‫מי העניק לך את הזכות?‬
‫האל עצמו.‬
‫כפי שכתוב, הגזע העצלן והנתעב שלכם עמל וסובל תחת ידינו.‬
‫- לא בשום ספר שאני קראתי. - חיה רעת לב.‬
‫האם עלה בדעתך...‬
‫שזה לא ייגמר?‬
‫שהקללה באה אחריכם.‬
‫באה אחריכם הנה, לארץ שלנו,‬
‫ואין מנוס שתבוא אחריכם גם לארץ הבאה.‬
‫הייתה לך ברית.‬
‫קשר קדוש ביותר שלא הצלחת לקיים.‬
‫אכזבת אותו באותו יום.‬
‫גם אני מכיר את הכאב הזה.‬
‫אובדן של ילד.‬
‫של ילד יקר ומתוק.‬
‫ואת הבור שהוא מותיר,‬
‫בור שעלינו לשכון בו.‬
‫המתנה שאני מציע לך...‬
‫היא זו שלא בורכתי לקבל.‬
‫עזבי את הסבל שלך.‬
‫החיים שם למעלה לעולם יהיו עינוי בעבורך.‬
‫כאב.‬
‫אבל כאן,‬
‫איתו,‬
‫הם יהיו כמו חדשים.‬
‫התינוק שלי.‬
‫כן, התינוק שלך.‬
‫הבן שלי.‬
‫אני כאן.‬
‫הבן שלי איננו.‬
‫איבדת את הבן שלך?‬
‫כן מסתיים הדמיון בינינו, שטן.‬
‫כל הזמן שהקדשת כדי לעוור אותי, אותנו.‬
‫למנוע מאיתנו לראות את עצמנו.‬
‫אני כאן, בן זונה.‬
‫ואני רואה אותך.‬
‫אני רואה אותך.‬
‫היום העשירי‬
‫הם‬
‫תרגום כתוביות: הדסה הנדלר‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬