КОМПТОН ДЛЯ БІЛИХ
ТЕМНОШКІРИМ ТУТ НЕ РАДІ
ВОНИ
Ну що, принцесо.
Час їхати на бал.
- Котра година? - Час тебе готувати.
П'ять кубиків галоперидолу?
- Можна мені води? - Звичайно.
Після процедури.
Може, зараз так не здається,
але в дарунку, що ти отримаєш, криється справжня свобода.
Будь ласка. Можна мені спершу в туалет?
Прошу вас.
Я не хочу обмочитися.
Ми вже на балу?
Майже, принцесо.
Бляха.
Тільки спробуй.
Татку!
Залишайтеся тут.
Татку!
Чортів намаханий баклажан!
Агов! Його довбане…
Його довбане мавпеня вбило…
Повертай сраку.
Мудило, ти…
Хто тут тепер крутий?
Боже!
Ти довбана мавпа!
У мене скоро дитина народиться, баклажане.
Тобі начхати було на моїх.
Облиш його. Марті! Любий!
Скажи їй, щоб заткнулася нахрін.
Усе гаразд, люба.
- З ним усе гаразд. - Усе буде добре, люба.
Я викличу поліцію.
Давай. Викликай.
А твій чоловік отримає кулю в голову.
Ти, чорносрака погань!
Ні, будь ласка, не треба!
Ні!
Хочеш відчути, що таке втратити дитину?
Що, ти такий крутий?
- Руки вгору! - Мамо!
Дивись на мене, коли я з тобою говорю.
Татку!
Відведи сестру до себе в кімнату.
Убивця!
- Залишайся тут. - Не кидай мене!
- Я йду за татом! - А якщо пані Віра…
- Пані Віри не існує. - Я її бачила. Мама каже…
Мами тут немає!
Вона не справжня, Ґрейсі.
Скажи це, вона не справжня.
Вона не справжня.
Тепер залишайся тут, заплющ очі і не розплющуй їх. Обіцяєш?
Обіцяю.
Рубі!
Присягаю на вірність прапору
Сполучених Штатів Америки
і Республіці,
яку він символізує…
Наші хлопці засяють!
Наші хлопці сьогодні засяють! Усі до одного!
Коли сонце зайде, а місяць зійде
Наші хлопці засяють
Наші хлопці сьогодні засяють! Наші хлопці засяють!
Наші хлопці сьогодні засяють…
Одній нації, неподільній,
зі свободою та справедливістю для всіх.
Коли сонце зайде, а місяць зійде
Наші хлопці засяють
Наші хлопці сьогодні засяють! Наші хлопці засяють!
Дівчатка!
Рубі Лі?
Ґрейсі Джин?
БАЛКОН ДЛЯ ТЕМНОШКІРИХ
Ми обожнюємо кіно, чи не так, пане Генрі?
Гадаю, тут безпечніше, ніж зовні, серед тих підступних білих покидьків.
Негідники.
Де вони?
Де хто?
Мої доньки, чорносракий.
Хоч волосина впаде з їхніх голів, присягаюся, я…
Навіщо мені твої доньки та їхні гарненькі голівки?
Гадаю, ти вже бачив світ, сповнений страждань,
коли мова йде про дітей.
Кажи, де вони.
Скажи мені.
Якщо хочеш їх побачити,
усе, що треба, — це подивитись
обома очима.
РОЗДЯГАЛЬНЯ
ЧОРНОШКІРІ В ГОЛЛІВУДІ
Бідолашний пан Генрі.
Я казав це раніше й повторю ще раз.
Завжди ти не в тому місці
й не в той час.
І вдома в шефа Беркса,
і навіть у себе вдома,
коли ті білі прийшли й підвісили тебе до стелі.
Але того дня було не так.
Боже, того дня було не так.
Бідолашна пані Лакі,
вона лише хотіла, щоб він трохи затримався
і насолодився ранком з дівчатами
і його милим маленьким синочком.
Але пан Генрі мав власну думку.
Він хотів повести доньок у кіно.
Купити їм жирного попкорну в пана Монро,
доки його весь не розібрали.
Отже,
того дня
він поїхав на годину раніше.
На одну годину раніше.
Пан Генрі нарешті мав опинитися в тому місці
в той час.
Пане Генрі.
Гадаю, вам дуже сподобається ця картина.
Чарівний день.
Так.
Так, справді.
Я гадала, що ми подруги.
Забирайся назад у пекло, дияволе.
Як гадаєш, чому ми зустрілися, Рубі Лі?
Чому я обрала тебе?
Бо я знаю.
Знаю, ким ти хочеш бути, ким не хочеш.
Вона дістала пістолет. На вулиці.
Усі її бачили. Було так соромно.
Чого ти хочеш?
Я більше не хочу бути як вони.
Я не хочу бути… потворною.
Ми ніколи не будемо як мама.
- Годі! - Але ти спізнилася, Рубі.
Ти вже така, як вона.
Тримала братика в коробці, свиня.
Спаліть цей довбаний будинок!
- Пішли нахрін! - Вам тут не місце!
Ні!
Якого біса ви двоє робили в підвалі Еморі?
Показували тій родині мавп, що це місто — наше.
- Марті! - Замовкни, сучко!
Захищали те, що створили наші батьки.
А ти ставишся до того, що ми вибороли, як до подарунка, а не до законного права.
Знаєш, хто так сказав?
Твоя дружина.
Я не витрачатиму кулю на сраного зрадника.
Збоченець.
- Тобі тут не місце! - Чорношкіра сучка!
Так і думала, коли ти кинулася на мого сина!
Бетті мала рацію щодо вас. Вона знала!
- Що ти зробила з Бетті? - Убивця!
- Кляті тварини! - Це наш дім!
- Вам не слід було сюди приїжджати! - Що ти зробила з Бетті?
- Вам тут не місце! - Це наш дім!
Повертайтесь туди, звідки приїхали!
На початку
Бог створив
небо й землю.
І сказав Бог:
«Нехай буде світло».
І настало світло.
І сказав Бог:
«Нехай вода збереться в твердь,
і нехай з'явиться суша».
І назвав Бог сушу Землею.
Дівчатка?
Навіщо тобі книга?
Пані Віро!
Мамо?
Не сьогодні, стерво!
Мамо!
ПАНІ ВІРА КАЖЕ
І колись я стану вчителькою, як мама.
У мене тут сидить найрозумніша
дівчинка, тож цій учительці вдається.
Ти ніколи не будеш як мама!
Ти ніколи не будеш як мама.
Ти справді повернулася, мамо?
Я повернулася, люба. Мама повернулася.
Я повернулася.
Поки твій татко був того дня у кіно,
твоя мама мала інші плани.
Випрати білизну.
Помити дитину.
Мені довелося, Рубі Лі.
- До того, як фільм закінчився… - Як слід його помити.
До того, як ми повернулися додому.
Зараз я тебе також помию.
Рубі Лі!
Рубі Лі.
Моя Рубі.
Усе гаразд, люба.
Усе гаразд.
Те, що сталося того дня
з твоїм братиком,
зі мною,
це не те, про що тобі варто було знати.
Але ти маєш знати ось що —
я ніколи тебе не скривджу, Рубі Лі.
Я ніколи-ніколи тебе не скривджу.
Хіба ти цього не знаєш?
Чому ти — моя Рубі?
Бо я сяю.
Правильно.
Пробач, мамо.
Облиш.
Нема за що вибачатися.
Нема за що. Чуєш? Нема за що.
Нема за що.
Усе гаразд.
Це ваша дитина?
Так.
Як його звуть?
Я сказала…
Як його звуть?
Честер.
Дивіться уважно, пане Генрі.
Ні, я не можу.
Сядь, чорнопикий!
Ви дасте його мені?
Ідіть геть. Ідіть.
Я тут!
А ось і найцікавіша частина.
Я тут.
Чому вони це роблять, пане Генрі?
Ці білі просто беруть, беруть і беруть, наче це все їхнє.
Наче все лише для них.
Беруть твою жінку
Беруть твою дитину
Беруть твою роботу
Беруть твій дім
Коли вони перестануть обкрадати вас, пане Генрі?
- Ніколи. - Саме так, ніколи.
Вони починають з мізинця,
а де зупиняться — ніхто не знає.
У мене залишилася одна куля.
Тобі тут не потрібні кулі.
Не зміг захистити свою дружину чи свого сина того дня,
але можеш захистити свою сім'ю зараз.
То йди туди.
Іди туди з голими руками.
Покажи цим білим, кого вони прийшли тут побачити.
Звіра!
Звіра в полі!
Звіра!
Звіра в полі!
Звіра в полі.
Звір у полі.
Що збираєшся робити?
Звір у полі!
Що збираєшся робити?
Звір у полі!
Вони хочуть брати.
І брати!
Брати!
І брати!
Брати!
І брати!
Брати!
- Генрі. - І брати.
Лак…
Я мав бути…
Я мав бути там.
- Я мав бути там, Лак. - Ми не могли цього знати, Генрі.
Ми не могли знати.
Пробач.
Я лише хотів усе виправити.
Робота.
Будинок.
Я знаю.
Ми всі знаємо.
Там дві дівчинки, яким потрібен татко.
Ти потрібен мені.
Ми впораємось, Генрі.
Ми впораємось, Лак.
Що збираєшся робити?
Ти — не я.
І ніколи не станеш мною.
Я піду першим.
А ти виводь дівчат.
Не йди туди, тату.
Зі мною все буде добре, люба.
Гаразд?
З нами все буде добре.
Те, що з нами сталося,
що як вони повернуться?
Вони ніколи не повернуться, гаразд?
- А як же вони? - Ми не тікаємо від них.
Ми більше ніколи не тікатимемо.
Лакі.
Свине.
Більше не тікатимемо.
Мамо?
Лак?
Це ще не кінець, Генрі.
Чому ти сюди прийшла?
Не твоя справа, дияволе.
Головне,
що зараз я тут.
Твоє вторгнення порушує порядок речей.
Бог наказав нашій громаді лишатися чистою
у намірах,
у цілях,
у крові.
Хто дав вам право?
Сам Бог.
Як написано, ваша мерзенна, бездарна раса має страждати, працювати на нас.
- Я такого ніде не читала. - Підступна потворо.
А ти не думала…
що це не скінчиться?
Що твоє прокляття переслідує тебе.
Навіть тут, на нашій землі,
і переслідуватиме тебе й надалі скрізь.
Ти мала обов'язок.
Найсвященніший зв'язок, який ти не змогла виконати.
Ти зрадила його того дня.
Я теж знаю цей біль.
Утрата дитини.
Свого дорогого, любого хлопчика.
Цей біль лишає діру,
діру, яку ми маємо чимось заповнити.
Дарунок, що я пропоную…
мені колись отримати не судилося.
Забудь про страждання.
Нагорі тебе чекають лише страшні муки.
Біль.
Але тут,
з ним,
зможеш усе почати спочатку.
Моє дитя.
Так, твоє дитя.
Мій хлопчик.
Я поряд.
Я тут.
Мій син помер.
Ти втратив сина?
На цьому схожість між нами закінчується, дияволе.
Весь цей час ти намагався засліпити мене, нас усіх.
Не дати нам побачити нас самих.
Але я тут, мудило ти.
І я тебе бачу.
Я тебе бачу.
ДЕНЬ ДЕСЯТИЙ
ВОНИ
Творчий керівник Марія Цехмейструк