God morgen. Kan du kjøre frem?
-Du blokkerer plassen min. -Parker et annet sted.
Unnskyld meg?
Jeg sa: "Kan du kjøre frem? Du blokkerer plassen min."
-Svarte megge. -Hva kalte du meg?
Jævel!
LA WEEKLY BESKYTTE OG TJENE?
POLITIET LUKKER ØYNENE FOR NOK EN SERIEMORDER
Reeve.
Jeg har sett kritiske artikler, men...
BESKYTTE OG TJENE?
"Tre til side, Southside Slayer, du har selskap.
"Ifølge kilder ved Parker Center
"angriper en ny seriemorder byens mørkhudede miljø,
"og politiet gjør alt for å ignorere det."
Reeve, du var i arbeidsgruppen.
Synes du vi ignorerte det?
-Jeg gjorde ikke det. -Det vet jeg.
Du banket dritten ut av et vitne og blindet ham nesten.
Flaks at ingen hadde videokamera.
Han var en voldelig hallik.
Han solgte jenter på de verste gatehjørnene i South Central.
Er det uviktig fordi hun var IMI?
Har du hørt meg si det?
Det trengs ikke. Folk bruker det under ditt styre.
Ingen mennesker involvert? Ikke når ofrene bor i Brentwood...
Rart det ikke havnet i artikkelen din.
-Jeg skrev ikke den artikkelen... -Du var ikke kilden?
Jeg vet at det ikke var McKinney.
Du gikk bak ryggen min.
Det du gjorde, var brudd på en direkte ordre
om å ikke snakke med pressen.
Tar du meg av saken?
Og gjøre deg en tjeneste?
Ikke faen. Jeg trekker McKinney.
Denne saken er nå ditt ansvar.
Du fortalte denne byen at det var en ny seriemorder på frifot.
Nå er det din sak å løse.
Du er tidlig ute.
Ja, jeg liker å ta meg tid uten at du passer på meg som en hauk.
Jeg er bare her for å hente ordreskjemaer.
Trenger du hjelp?
Du passer meg som en hauk.
-Jeg drar. -Ok.
Det er ikke åpent.
Bare en advarsel.
Sjefen vil møte deg på kontoret klokken 14.00.
Gjelder dette i morges?
McKinney og jeg kommer ikke overens. Jeg trenger en partner.
Sjefen ba om et navn. Jeg ga ham ditt.
Visst pokker! Tuller du?
-Ja. Det vil være en ære... -Ro deg ned.
Beklager. Jeg ble bare spent.
Jeg har sett opp til deg helt siden jeg kom hit.
Hva om jeg sa at jeg var kilden til Weekly-artikkelen?
Er det et problem for deg?
Å snakke med pressen om en seriemorder-sak?
Det var vel slik de tok Night Stalker?
Om Gil Carrillo ikke tok kontakt,
hvem vet hvor mange drap som kunne ha skjedd.
Jeg patruljerte da det skjedde.
Gil og jeg er fra samme nabolag.
Han er grunnen til at jeg ville jobbe her.
Ja, men å følge Night Stalker i media er én ting.
Å jobbe med en seriemorder-sak er noe annet.
Sikker på at du vil?
Han har drept før. Du starter ikke så dyktig.
Ja. Mangelen på fysisk bevis.
-Ingen fingeravtrykk, hår... -Ingen feil.
-Jeg tror han kjente ofrene. -Å?
Brutaliteten, anstrengelsene for å ydmyke dem.
Det føles personlig, hevngjerrig.
Ofrene kan minne om folk som har såret ham.
Som Bundy. Drepte alle de kvinnene fordi de så ut som
den ene kvinnen som knuste hjertet hans.
La oss få tak i journalene fra barnevernet.
Jeg tror morderen vår kan ha vært innom Motts hus som barn.
Se om noen har rulleblad eller kjente Curtis Maynard.
Mottatt.
Hvorfor stappe dem inn i små skap? Han prøvde ikke å skjule dem.
Han la et spor av rengjøringsprodukter til Motts lik.
Med møblene til Maynards rom
er det som om han fører oss dit.
Han vil vi skal se dem.
-Ja. Vil at vi skal se hva? -Ham.
Hva om han føler seg skjult?
Som Zodiac, Son of Sam?
Ville ikke blitt overrasket om han prøvde å nå oss, som dem.
Han vil ha oppmerksomhet.
Hei.
Kan jeg komme inn?
Ja.
Så gjett hva jeg gjorde i dag.
Hva?
Jeg sa opp jobben.
Jeg må satse høyere.
-Edmund, jeg... -Seriøst, det er greit.
Det er som de sier: "Nød lærer naken kvinne å spinne."
Nå må jeg få rollen.
"Lykken står den kjekke bi."
Ja. Det er kjekt gjort.
Men, altså,
jeg må berømme deg for å følge drømmene dine.
Hva med deg?
Hva er dine drømmer?
Jeg drev med skuespill på videregående, men
det er vanskelig når du har et barn.
Jeg drømte aldri om å bli resepsjonist,
men det betaler regningene.
Jeg forstår. Verden trenger resepsjonister også.
Greit. Ikke misforstå. Jeg liker jobben min.
Jeg elsker kollegene mine.
Vi er litt som en familie.
Og vi er en gjeng som pleier å ta noen drinker etter jobb på fredager.
Som deg og venninnene dine?
Ja, det er meg, Courtney, Stella og Donovan.
Ja, Donovan er morsom.
Kameramannen?
Ja.
Casting-assistenten.
Vil du unnskylde meg et øyeblikk? Jeg må på toalettet.
DET SUNNE HJEM LAG EN PLAN FOR LIVET
Edmund, hva gjør du?
Edmund.
Det er ikke morsomt.
-Edmund, stopp. -Jeg kan ikke.
Jeg får ikke dette bildet av deg ut av hodet mitt.
Edmund, vær så snill, slutt.
Du...
...i biter.
Vær så snill. Jeg har en sønn, husker du?
Husker du Kenny?
Edmund, han trenger meg. Ikke gjør dette.
Vær så snill.
Jøss.
Jøss, det... Det var en bra improvisasjon.
Altså, jeg...
Jeg kjente virkelig frykten din.
Hvordan var jeg? Var jeg god?
Ja.
Ja? Ja.
Ja!
Det begynner å bli sent. Jeg må gå.
Ran- og drapsavsnittet. Dette er Reeve.
Er du etterforskeren på drapene som ble rapportert inn til Weekly?
Ja. Hvem er du?
Du må møte meg i morgen.
Jeg har informasjon.
Og navnet ditt er?
34 North Western Avenue. Klokken åtte.
Det har skjedd to nye drap.
Ok, hvordan vet du at det...
Hallo?
Er det noen her?
Betjent Reeve, LAPD.
Hallo?
Var det du som ringte meg?
Victor.
Hvorfor møtes vi i mørket, Victor?
Dine foreldres butikk?
De bor ovenpå.
Du hadde informasjon om drapene...
Søstrene mine bodde her også.
Sue-Yeon og So-Young.
Nå er de døde.
Søstrene mine ble myrdet.
-Forrige måned. -De to du nevnte i går?
-Hvordan døde de, Victor? -Nei.
Du får ikke plage foreldrene mine.
De har bodd i USA i tjue år.
De er gode mennesker.
-Du må roe deg ned. -De har vært gjennom nok.
Du, ro deg ned.
-Jeg er ikke her for å plage noen... -Politiet...
De avhørte faren min. Ydmyket ham.
Han gjorde det ikke.
-Politiet lot ham gå, og nå er de... -Victor.
-Nå gjør de ingenting. -Victor, hør på meg.
Jeg jobber i drapsavsnittet.
Jeg forstår sorgen din.
Ingen bryr seg.
Og morderen er fortsatt der ute.
Victor.
Hva skjer?
Det går bra.
Hun er politi.
Kjære!
Kjære, kom ut hit!
Frue, jeg er bare her for å hjelpe.
-Hva foregår? -Ta det med ro.
Hun er politi.
Ut.
-Ut! -Sir,
jeg er bare her for å hjelpe.
Ikke mer politi.
Det er over. Ferdig.
La oss være i fred!
Hun er ikke her for deg!
Jeg tror henne.
Hun kan hjelpe oss.
-Har noe blitt rørt siden... -Nei.
Det er akkurat slik de forlot det.
Dekket de alltid til speilene?
De begynte å gjøre det et par dager før de døde.
Hva faen er dette? Det er laken på speilene.
Nei! Ikke...
Skjøv de sengene sammen?
Ja.
Flere dager før de døde. De var for redde til å sove fra hverandre.
Kjente du ham? Mannen Ms. Bernice var redd for?
Hun ville ikke sovne.
Hun ville ikke at vi skulle sovne heller.
Lagde de hjemmevideoer?
Hele tiden. Sue-Yeon ville spille i film en dag.
Vet du hvor de er?
Det er en gammel ventil der oppe, klimaanlegg.
Hvor høye var jentene?
Nesten din høyde.
De var alltid bestevenner.
De elsket å danse.
De begynte å oppføre seg veldig rart.
De sa at de ble fulgt hjem en ettermiddag,
men de kunne ikke engang beskrive ham.
Jeg tenkte de bare var tenåringsjenter.
Jeg trodde bare de var paranoide.
Sue-Yeon?
Sue-Yeon.
Jeg er så redd, Sue-Yeon.
Ser du ham?
Han stirrer rett på meg.
Det er ham.
-Ved gatelykten. Ser du ham? -Jeg ser ham.
-Han er rett der borte. -Han ser rett på oss.
Mannen med det røde håret.
Jeg ser ham.
-Nevnte de ham for deg? -Nei.
Han er rett der borte.
Jeg ser ham.
Han er rett der borte.
Han ser rett på meg.
Jeg fant dem neste morgen.
Jeg er så redd, Sue-Yeon.
Tro det eller ei, det er mange mennesker på utsiden
som tenker på at du kan komme ut, og er oppriktig redde.
Kanskje jeg ødelegger alt.
Alt, så forferdelig.
En liten fyr, så forferdelig.
Hvor usikre er vi som mennesker,
som legger all vår frykt på en liten fyr, redd for å slippe ham ut,
han kan ødelegge alle lekene.
Hvordan snakker du til en gruppe folk?
Du tar det største fryktsymbolet, og sier:
"Der, nå har jeg frykten din.
"Nå har jeg frykten din.
"Og din frykt er din makt, og din makt er din kontroll.
"Jeg er kongen av denne planeten. Jeg skal styre hele denne verden."
Galskapens verden er mye større enn den tilregnelige verden.
Tilregnelighet er en liten boks som du vandrer rundt i.
Tilregnelighet er en liten verden, vannvidd er universet.
Nei.
Du er den ryddigste karen jeg noen gang har møtt.
Beklager.
Noe gjør deg nervøs.
Føler du noen gang at noe galt kommer til å skje?
Hvis du oppfører deg på en viss måte eller gjør visse ting,
så kan folk du er glad i, dø?
Som å flytte en blyant?
Det er vanskelig å forklare.
Vent. Nei, jeg vil forstå hva du mener.
Du tror at å gjøre visse ting
vil endre utfallet av helt urelaterte ting?
Det høres dumt ut, men det er bare en følelse.
-Det er en følelse av at jeg må. -Men hva om du ikke gjorde det?
Og når det ikke skjer noe ille,
så kan du bevise for deg selv at du ikke trenger det.
Vent litt.
Det var for en måned siden, og var ikke i databasen?
Gutta i drapsavsnittet svek arkivavdelingen sin.
Rapportene kom aldri til CCAD
fordi den lå i kontoristens arkivskap.
I 30 dager?
Ingen etterforsker ønsker å gi en sak til Parker Center.
Sjekk etter nylig løslatte med rødt hår.
-Sjekk psykiatriske sykehus også. -Ja.
To mørkhudede voksne.
Én mann, én kvinne.
Og to koreanske tenåringer.
Hva er forbindelsen? Hvordan velger han ofrene?
Kjente han dem?
Tviler på det. Han etterlot ingen vitner.
En rødhåret mann i disse nabolagene?
Hvem kan krysse rasegrenser og ikke bli lagt merke til?
En postmann? Søppelmann?
Eller en politimann.
Ingen innbrudd på noen av åstedene.
Man åpner alltid døra for politiet, uansett når.
Mannen med det røde håret.
Jobber du gjennom natten?
Beklager.
Du burde komme deg ut mer, Reeve.
Du jobber for hardt.
-Hva ser vi på? -Vi ser ikke på noe.
Hva gjør du her, McKinney?
Baren stengte for 20 minutter siden,
og jeg var ikke klar til å ta kvelden.
Tenkte jeg skulle ta en tur innom, se hva som skjer.
Er det noe galt med skrivebordet ditt?
Kan vi begynne på nytt?
Vi har ikke et forhold.
Ja.
Tja...
Kanskje...
Kanskje det kan endre seg.
Jeg har jobb å gjøre, McKinney. Ok?
Jobb, jobb, jobb.
Det er alt du bryr deg om. Jeg skjønner det. Har noe å bevise.
Du vil vise dem hva du er laget av.
Vise at du ikke bare er enda en kvoteringsansatt.
Beklager.
-Beklager. -For?
For alt dette.
Tulle med deg slik jeg har.
Jeg var ikke den mest støttende partneren.
Du trenger ikke være en kjerring.
Og sønnen din?
Hva gjør han alene mens du jobber hele kvelden?
Dra hjem, McKinney.
-Sov det av deg. -Hva?
Er du redd?
Burde jeg være det?
Du er gal.
Jeg liker det litt.
Testene dine er normale.
Kan ha vært angst. Noe stress hjemme?
Dette var annerledes.
Kan være økt blodtrykk. Det er ikke uvanlig.
Har noen i familien det?
Pappa døde av hjerteinfarkt.
Hva med å gi deg betablokkere, for å være sikre,
så går du til kardiolog straks?
Greit.
-Sånn. -Hei, pappa.
Høres bra ut der ute.
Må fortsatt passe på trommeslageren til venstre.
Gutten eier ikke rytme.
Ja. Faren hans leder bandet, så...
Jøss.
Hvor lenge er du i byen?
Vi spiller i San Diego.
Jeg har lydsjekk om tre timer.
Så du kjørte hele veien fra San Diego for å besøke meg i ti minutter?
Selvfølgelig.
Hvem andre skal fortelle deg at du spiller litt dårlig?
Ja. Akkurat.
Hvordan har mamma det?
Hun har det bra.
Jeg savner deg.
Husk det.
-Hvor kommer du fra? -Skolen.
Få se bagen.
Har jeg gjort noe galt?
Er du vanskelig?
Hvor fikk du det fra?
Er jeg arrestert?
Er du redd?
Vet faren din at du røyker hasj?
Du og jeg har kanskje mer til felles enn du tror.
Faren min var heller ikke mye til stede.
Men på sin egen måte lærte han meg et par ting.
Med et belte.
Si hei til moren din for meg.
Edmund Gaines.
Jeg må be deg om å dra.
Hørte du meg?
Dra?
Men jeg kom nettopp.
Beklager.
Hei.
Nei...
Hei.
Nei, Edmund, du leser ikke for dette.
-Hva er galt? Hvorfor ikke? -Gå hjem. Dette er ikke din dag.
Nei. Dette er min dag.
Dette er min rolle. Hva...
Du sa jeg ville vært god.
Hør...
Du hørte Stella. Det er på tide å gå.
Jeg ringer politiet.
Du sa jeg ville være god.
Du sa jeg ville være god!
Du tuller, ikke sant?
Du kom tidlig hjem.
Vi snakker om dette når du er nykter.
Er du sulten?
Er hasjen en ny greie?
Røyker du mye?
Ikke egentlig.
Når jeg er stresset.
Jeg vet at det er mye som skjer i livet ditt.
Bruddet mellom meg og faren din.
Forandring er kjipt.
Ja.
Noen ganger gjør jeg ting for å roe ned.
Som å røyke hasj?
Du. Jeg forstår.
Livet kan være overveldende.
For meg også.
Det er derfor jeg liker jobben så godt.
Hvis noen begår en forbrytelse,
må jeg finne ut av det. Det er bare ett svar.
Jeg vet jeg jobber mye.
Vit at du kan komme til meg om det er noe som plager deg.
Du kan snakke med meg om alt.
Det skjedde noe i dag.
-Identifikasjonsnummeret? -Nei. Kan du slutte?
-Fikk du navnet hans? -Nei.
-Fikk du navnet hans? -Jeg var redd.
En svær Ronald McDonald-fyr truet meg.
"Ronald McDonald"? Hva mener du?
Han kjørte meg rundt og sa rare ting.
Jeg visste ikke hvor vi skulle først. Hva skulle jeg gjøre?
-Jeg skal kverke ham. -Kan du sakke ned?
Pokker.
Hva skjer med deg? Hvorfor har du disse?
-Gud, ikke nå. -Jo, nå.
Det er ingenting, mamma. Greit?
Jeg følte meg litt rar.
Legen skrev dem ut som forebyggende. Jeg har det bra.
Testresultatene er normale.
-Kjære... -Ikke nå, mamma, vær så snill.
Vær så snill.
Hvordan kan vi forvente å finne kjærlighet før vi kan elske oss selv?
Når du ikke har en sterk egostruktur,
normalt etablert i barndommen,
er det som å bygge et hus på en dårlig grunnmur.
Byggingen av det huset fremstår som desperat.
En person som ikke forstår virkeligheten,
er tiltrukket av farlige, destruktive veier.
Når livets uunngåelige stormer kommer,
kan et hus falle i grus på et øyeblikk.
Kollapse.
En svær Ronald McDonald-fyr truet meg.
McKinney, stopp!
Det er nok! Stopp!
Tekst: Lotta Bekken
Kreativ leder Heidi Rabbevåg