Доброго ранку! Проїдете трохи вперед?
- Ви заблокували моє місце. - Припаркуйтесь на іншому.
Перепрошую?
Я питаю, чи не проїдете трохи вперед? Ви загородили моє місце.
- Чорношкіра сучка. - Як ви зараз мене назвали?
Чорт забирай!
ВОНИ: СТРАХ
LA WEEKLY ЗАХИЩАТИ ТА СЛУЖИТИ?
ПОЛІЦІЯ ЗАКРИВАЄ ОЧІ НА ЩЕ ОДНОГО СЕРІЙНОГО ВБИВЦЮ
РІВ
Рів.
Я бачив чимало статей, але ця…
ЗАХИЩАТИ ТА СЛУЖИТИ?
«Посунься, Південний вбивце, у тебе з'явилась компанія.
Джерело з Управління поліції повідомляє
про нового серійного вбивцю, який полює на громаду чорношкірих,
а поліція намагається максимально ігнорувати це».
Рів, ти була в оперативній групі.
Вважаєш, ми заплющили очі на все?
- Я — ні. - Я знаю, що ти — ні. Авжеж.
Ти побила ключового інформатора, і він ледь не осліп.
На щастя, ніде камери не було.
Він — мерзенний сутенер,
який виводив дівчат на найгірші вулиці Південного району.
Але яка різниця, вона ж була нижчого сорту.
Ти колись чула, щоб я таке казав?
Вам і не треба, сер. Хлопці так кажуть, перебуваючи під вашим керівництвом.
Нижчого сорту? Не тоді, коли жертви з Брентвуду…
Дивно, що ти це у статтю не включила.
- Це не моя стаття… - То джерело — не ти?
Я точно знаю, що це не Маккінні.
Ти діяла за моєю спиною.
Те, що ти зробила, це порушення прямого наказу
не говорити з пресою поки що.
Знімаєте мене зі справи?
Послугу тобі зробити?
Ще чого. Я знімаю Маккінні.
Ця справа тепер на тобі.
Це ти розповіла всьому місту про нового серійного вбивцю.
Тобі й розгрібати.
Ти рано.
Так, люблю займатися справами, поки за мною не пильнує твоє соколине око.
Я зайшла лише за бланками замовлень.
Потрібна допомога?
Ти пильнуєш мене, наче сокіл.
- Я вже йду. Уходжу. - Добре.
У нас зачинено.
Щоб ти знав,
лейтенант чекає на тебе в кабінеті о 14.00.
Щодо того, що було вранці?
У нас із Маккінні різні погляди. Мені потрібен напарник.
Лейтенант хотів знати ім'я. Я назвала тебе.
Ніфіга собі. Ти знущаєшся з мене?
- Так. Для мене честь… - Охолонь.
Вибач. Я просто розхвилювався.
Чесно, я захоплююся тобою ще з того часу, як перейшов у відділ.
Що якщо я скажу, що це я злила інформацію для статті у Weekly?
Для тебе це буде проблемою?
Розмови з пресою про справу вбивці?
Це ж так вони схопили Нічного сталкера?
Якби Ґіл Каррільо не робив цього,
хтозна-скільки вбивств могло б статися.
Я був патрульним у той час.
Ми з Ґілом з одного району.
Через нього я захотів у відділ вбивств.
Так, але стежити за Нічним сталкером у пресі — це одне,
а працювати над справою серійника — інше.
Ти точно готовий?
Він уже вбивав. Вперше не буває такої майстерності.
Так. Немає речових доказів.
- Ні відбитків, ні волосся… - Ні помилок.
- Він знає жертв. - Чому це?
Жорстокість, ступінь знущання над ними.
Є тут щось особисте, мстивість.
Жертви можуть нагадувати йому людей, які скривдили його.
Як було з Банді. Він вбивав жінок, бо вони виглядали
як та, що розбила йому серце.
Переглянемо записи щодо дітей, які жили в сімейних притулках.
Я досі вважаю, що наш вбивця у дитинстві міг жити у будинку Мотт.
Подивимося, чи затримували когось з них, або хтось знайомий із Куртісом Мейнардом.
Прийнято.
Навіщо засовувати у тісняву? Він не хотів приховати їх.
Він залишив доріжку з мийних засобів до тіла Мотт.
Доріжку з меблів до кімнати Мейнарда,
наче вказував нам напрямок.
Він хотів показати їх.
- Так. Але що саме ми мали побачити? - Його.
Що як він відчуває себе непомітним?
Як у справі Зодіака, Сина Сема?
Не здивувалася б, якби він якось зв'язався з нами, як і вони.
Йому потрібна увага.
Привіт!
Можна?
Так.
Вгадай, що я сьогодні зробив.
Що?
Я кинув роботу.
Мені треба ставити планку вище.
- Едмунде, я… - Ні, справді, все добре.
Це наче як сказати: «Потреба — мати винаходу».
І моя мета — отримати роль.
«Доля прихильна до сміливих».
Точно. Це сміливо, так.
Але просто
це я підштовхнула тебе гнатися за мрією.
А як щодо тебе?
Про що мрієш ти?
Я трохи грала у старшій школі, але…
Не знаю, це складно, коли в тебе дитина.
Не скажу, що я завжди мріяла працювати на рецепції,
але це сплачує рахунки.
Розумію. Ресепшіоністи світу теж потрібні.
Так. Не зрозумій неправильно. Мені подобається моя робота.
І колеги в мене чудові.
Ми наче родина, розумієш.
І зазвичай ми компанією щоп'ятниці ходимо випити після роботи.
Хто? Типу, ти зі своїми подругами?
Так, я, Кортні, Стелла та Донован.
І Донован той ще жартівник.
Це той оператор?
Так.
Помічник на кастингу.
Не проти, якщо я відлучусь на секунду? Мені треба до вбиральні.
ЗДОРОВИЙ ДІМ БУДУЄМО КОНЦЕПЦІЮ ВАШОГО ЖИТТЯ
Едмунде, що ти робиш?
Едмунде.
Едмунде, це не смішно.
- Едмунде, зупинись. - Я не можу.
Не можу викинути з голови твоє обличчя.
Едмунде, будь ласка, не треба.
Ти…
По частинах.
Будь ласка, Едмунде. В мене син, забув?
Пам'ятаєш Кенні?
Едмунде, я потрібна йому. Прошу, не треба.
Будь ласка.
Овва.
Овва, це… Оце так зростання.
Тобто я…
Я справді відчув твій страх.
Як я тобі? Гарно вийшло?
Так.
Так? Так.
Так!
Уже пізно. Мені треба йти.
Відділ убивств. Рів слухає.
Ви детектив, який веде справу про вбивства, про які писали в Weekly?
Так. А ви?
Треба зустрітися завтра.
У мене є інформація.
А ваше ім'я?
Норт-Вестерн авеню, 34. Восьма ранку.
Є ще два вбивства.
Так, а звідки ви знаєте…
Алло?
Алло!
Агов.
Є хто?
Детектив Рів, поліція.
Гей.
Це ви мені дзвонили?
Віктор.
Чому в темряві, Вікторе?
Магазин ваших батьків?
Вони живуть нагорі.
Ви казали, у вас є інформація…
Мої сестри теж тут жили.
Сью Йон і Сой Юн.
Тепер вони мертві.
Моїх сестер убили.
- Минулого місяця. - Це ви про них казали?
- Як вони померли? - Ні.
Спочатку обіцяйте не лізти до батьків.
Вони живуть у Штатах 20 років.
Вони гарні люди.
- Заспокойтесь, будь ласка. - Вони багато чого пережили.
Чуєте, заспокойтеся.
- Я прийшла не для того, щоб… - Копи…
Вони допитували батька, принижували його.
Він цього не робив.
- Його відпустили, а зараз вони… - Вікторе.
- Вони нічого не роблять. - Вікторе, послухайте.
Я працюю у відділі вбивств.
Я розумію ваше горе.
Усім байдуже.
А вбивця досі на свободі.
Вікторе.
Що тут таке?
Усе добре.
Вона — коп.
Любий!
Любий, іди сюди!
Мем, я просто хочу допомогти.
- Що це? - Прошу, заспокойтеся.
Вона з поліції.
Геть звідси.
- Геть! - Сер,
я не хотіла її засмучувати, лише допомогти.
Ніякої поліції.
Усе скінчено. Досить.
Облиште нас!
Вона прийшла не по тебе!
Я їй вірю.
Вона може допомогти.
- Щось чіпали з того часу… - Ні.
Тут усе так, як вони й залишили.
Вони завжди закривали дзеркала?
Почали закривати за кілька днів до смерті.
Що це, в біса, таке? На дзеркалах простирадла.
Ні! Не треба…
Вони зсували свої ліжка?
Так.
Незадовго до смерті. Були дуже налякані, тому спали разом.
Ти його знаєш? Чоловіка, якого вона боялася?
Вона не хотіла лягати спати.
І не хотіла, щоб ми спали також.
Вони знімали відео?
Постійно. Сью Йон хотіла стати актрисою кіно.
Ви знаєте, де вони?
То нагорі стара вентиляція.
Дівчата були високі?
Майже як ви.
Вони були кращими подружками.
Любили танцювати.
Вони почали поводитися дуже дивно.
Казали, що якось за ними хтось стежив по дорозі додому,
але описати його не змогли.
Я вирішив, що це підліткові вигадки.
Подумав, що в них звичайна параноя, розумієте.
Сью Йон?
Сью Йон.
Мені страшно, Сью Йон.
Ти бачиш його?
Він дивиться на мене.
Це він. Це він.
- Біля вуличного ліхтаря. Ти його бачиш? - Бачу.
- Він ось там. - Дивиться просто на нас.
Рудоволосий чоловік.
Я бачу його.
- Вони розповідали про нього? - Ні.
Він ось там.
Я бачу його.
Ось там.
Він дивиться прямо на мене.
Я знайшов їх уранці.
Мені страшно, Сью Йон.
Вірите чи ні, але на вулицях багато людей,
які думають про те, як ви вийдете звідси, і їм дійсно страшно.
Боже, я, мабуть, усе руйную.
Усе. Жахливо.
Один маленький хлопець, жахливо.
Боже, наскільки ж ми, люди, беззахисні,
виміщуємо страх на маленькому хлопцеві, боїмося випустити його,
він же може зламати всі іграшки.
А як ми спілкуємося з групою людей?
Ви встаєте та берете найбільший символ страху, кажучи:
«Ось, тепер твій страх у мене.
Тепер твій страх у мене.
Але ваш страх — ваша сила, а ваша сила — це контроль.
Я — король цієї планети. Я правитиму цим світом».
Світ божевілля набагато більший світу нормального.
Розсудливість — маленький ящик, у якому ви затиснуті.
Розсудливість — це маленький світ, а безумство — це всесвіт.
Ні.
Ти найохайніший чувак, якого я будь-коли бачила.
Вибач.
Ти нервуєш через щось?
У тебе ніколи не було відчуття, ніби має статися щось погане?
Типу, якщо ти поводитимешся певним чином або робитимеш щось…
Люди, яких ти любиш, помруть?
Типу, рухати олівцем?
Складно пояснити. Не зважай.
Зажди. Ні. Я хочу зрозуміти, що ти маєш на увазі.
Ти вважаєш, що деякі дії
можуть змінювати хід розвитку зовсім непричетних до них подій?
Так, це звучить тупо, але це просто відчуття.
- Відчуття, що я мушу діяти інакше. - А якщо не мусиш?
І коли нічого гівняного не вийде,
зможеш довести собі, що ти не мусиш.
Зажди хвилину.
Це було місяць тому, але не потрапило до бази?
Хлопці з підрозділу пустили свій реєстр за вітром,
і їхній звіт не дійшов до нас,
бо він був у теці чергового.
Тридцять днів?
Немає таких детективів, які б хотіли направляти справи в Управління.
Дізнайся, чи не звільняли нещодавно когось рудоволосого.
- Ще перевір психлікарні. - Добре.
Двоє чорношкірих дорослих.
Один чоловік, одна жінка.
І двоє корейських підлітків.
Що їх пов'язує? Як він обирає жертв?
Він із ними знайомий?
Сумніваюся. Хлопець не залишає очевидців.
Рудоволосий чоловік у цих районах?
Хто міг так нахабно перетнути расові межі непоміченим?
Поштар? Збирач сміття?
Або поліцейський.
На місцях злочину немає слідів злому.
Копи — єдині люди, кому ти відчиняєш двері в будь-який час.
Рудоволосий чоловік.
Працюєш допізна?
Вибач.
Тобі дійсно слід частіше гуляти, Рів.
Ти дуже багато працюєш.
- Що дивимося? - Ми не дивимося нічого.
Що ти тут робиш, Маккінні?
Двадцять хвилин тому попередили про закриття,
а мені не хотілося йти додому.
Тож я вирішив заскочити, глянути, що тут та як.
А твій стіл тебе не влаштовує?
А ми можемо обнулити наші стосунки, почати спочатку?
У нас немає стосунків.
Точно.
Ну…
Можливо…
Можливо, все можна змінити.
Мені треба працювати, Маккінні.
Робота, завжди робота.
Це єдине, що тебе турбує. Я зрозумів. Хочеш щось довести.
Хочеш показати їм, з якого ти тіста, так?
Показати, що тебе найняли не лише для дотримання рівноправності.
Вибач.
- Вибач. - За що?
За все.
За те, що підколюю тебе так постійно.
Гадаю, я був не найкращим напарником.
Не обов'язково бути такою сучкою через це.
Як там твій малий?
Чим він займається ночами, поки ти цілодобово на роботі?
Йди додому, Маккінні.
- Проспись. - Що?
Тобі страшно?
Чого б це?
Ти божевільна.
Мені навіть подобається.
Ваші аналізи в нормі.
Щось турбує останнім часом? Вдома проблеми?
То було інше.
Можливо, гіпертензія. Це не рідкість.
У членів родини вона була?
Батько помер від інфаркту.
Давайте ви проп'єте курс бета-блокаторів про всяк випадок
і сходите до кардіолога?
Добре.
- Ось ти де. - Привіт, тату!
Добре звучання, приятелю.
Хоча слід стежити за тим барабанщиком ліворуч.
Хлопець без ритму.
Так. Його батько — керівник оркестру, тож…
О господи.
Ти надовго в місті?
Сьогодні граємо в Сан-Дієго.
У мене саундчек за три години.
То ти стільки їхав із Сан-Дієго просто побачитись зі мною десять хвилин?
Звичайно.
Хто ще скаже тобі, що ти спізнюєшся на такт?
Так. Точно.
Як там мама?
У неї все добре.
Сумую за тобою, малий.
Ти маєш це знати.
- Звідки йдеш? - Зі школи.
Дай сумку подивлюся.
Я щось не так зробив?
Хочеш дістати мене?
Ну, звідки це в тебе?
Мене заарештовано?
Тобі страшно?
А батько знає, що ти шмалиш?
У нас із тобою набагато більше спільного, ніж ти думаєш.
Мого старого теж ніколи не було поруч.
Але у нього були власні методи, і він таки навчив мене дечого.
Що все закінчується пряжкою ременя.
Передавай мамі привіт.
Едмунд Ґайнз.
Маю попросити вас піти.
Ви мене чуєте?
Піти?
Але ж я щойно прийшов.
Вибачте.
Гей, стійте, агов.
Ні…
Гей.
Ні, Едмунде, на цю роль ти не підходиш.
- Що не так? Чому ні? - Йди додому. Сьогодні не твій день.
Ні-ні. Сьогодні саме мій день.
Це моя роль. Що…
Ти казала, в мене вийде.
Слухай…
Гей, ти чув Стеллу. Ти маєш піти.
Я викликаю поліцію.
Ти казала, в мене вийде.
Ти казала, в мене вийде!
Ти знущаєшся з мене?
Ти рано сьогодні.
Поговоримо про це, коли тебе попустить.
Голодний?
Давно почав?
Куриш багато?
Не дуже.
У стресі, гадаю.
Слухай, я знаю, що ти переживаєш багато чого.
Наше з батьком розлучення.
Зміни важко даються.
Так.
Іноді я роблю різні речі, щоб заспокоїтися.
Наприклад, куриш?
Гей, гей. Я розумію.
Іноді життя боляче б'є.
Мене також.
Саме тому я так люблю роботу.
Коли хтось скоює злочин,
я маю все з'ясувати, і відповідь лише одна.
Я знаю, я часто на роботі.
Та хочу, щоб ти знав, що завжди можеш звернутися до мене, якщо щось турбує.
Можеш розказувати абсолютно все.
Ну, сьогодні дещо сталося.
- Є номер значка? - Ні. Можеш зупинитися?
- Ім'я його знаєш? - Ні.
- Ти дізнався ім'я? - Я до біса злякався.
Цей дивакуватий клоун погрожував мені.
«Дивакуватий клоун»? Ти про що?
Він возив мене довкола, ніс маячню.
Я спочатку не розумів, куди ми їдемо. Що я мав робити?
- Приб'ю його. - Може, пригальмуєш?
Дідько. Трясця.
Що з тобою? Навіщо тобі це?
- Боже, не зараз. - Ні, зараз.
Нічого такого, мамо. Ясно?
Мені було трохи зле.
Лікар призначив для профілактики. Зі мною все добре.
У мене хороші аналізи.
- Люба… - Не зараз, мамо, прошу.
Будь ласка.
Як можна сподіватися знайти кохання, поки не навчишся любити самого себе?
Якщо людина не має сильного его,
яке зазвичай формується в дитинстві,
вона наче будує дім на нестійкому фундаменті.
Конструкція такого будинку буде небезпечною.
Людина, яка погано сприймає реальність,
тягнеться до небезпечних, руйнівних шляхів.
Коли нас настигають неминучі мінливості долі,
цей будинок може в одну мить розсипатися,
обвалитися.
Цей дивакуватий клоун погрожував мені.
Маккінні, стій!
Досить! Зупинись!
Переклад субтитрів: Юлія Бабух
Творчий керівник Марія Цехмейструк