Temný se probouzí.
Ale jeden se mu dokáže postavit.
-Kam dál? -Do Dvouříčí.
Jsou tam prý čtyři ta'verenové, všichni ve správném věku.
Nynaeve si myslí, že budu schopná naslouchat větru, když se u ní budu učit.
Je to osamělý život, být Moudrou.
Miluju tě.
Já vím.
Slyšíš to?
Zní to... špatně.
Objevíš se tu, a den nato tohle.
Jsou tu ze stejného důvodu jako já.
Drak se znovu narodil.
A je to jeden z vás...
Jdeme hned.
Od pana kapitána.
Za vaše dnešní vítězství.
Světlo s vámi, pane.
Ochutnalas někdy tohle?
V tom jídle je určitá brutalita.
Protože chuť mu nedodává jen pták,
v ústech nás řežou jeho kosti, nohy a zobák.
Ne že by to bolelo, ale je to dost na to, aby člověk krvácel.
Neboj se, děvče.
Aes Sedai by víc než kdokoli jiný měla vědět,
že někdy je brutalita jedinou cestou k... milosrdenství.
KOLO ČASU
Kolik máme času?
Ne dost.
Tak musíme jet rychleji.
Zastavte koně.
Tamhle nahoře je město. Měli bychom se schovat za jeho zdmi.
Zdi trolloky nezastaví. Bojí se jedině hluboké vody.
Není divu, že čpí po chcankách.
Vzbudili jste mě.
-Potřebujeme se ihned dostat přes Taren. -Jistě, paní.
Syn tu brzy bude a...
Dvakrát tolik, až budeme bezpečně na druhém břehu.
Nevyjádřila jsem se jasně?
Nejste asi moc zvyklá slýchat „ne“.
To nejsem.
Pojďte. Honem.
Co jsou zač?
Služebníci Temného. Jezdci Stínu.
Stín dokáže trolloky přimět k většině věcí,
ale přes řeku nepůjdou. Pojďte. Dopravíme vás bezpečně do dalšího města.
Co? Ne! Moje rodina.
-Už není návratu. -Můj syn je na cestě.
Každou chvíli tam bude. Pomozte mi. Nemůžeme ho tu nechat.
Když se vrátíš, dáš jim možnost nás sledovat. To nemůžu dovolit.
Ne! Je to jediný způsob, jak dostat syna přes řeku.
Bělokabátníci mají pravdu.
-Vy Aes Sedai jste monstra! -Stůj!
Nedělej to!
Prosím!
-Musíme mu pomoct. On... -Je s ním amen.
Zpomalí je to, ale nezastaví.
Můžeme je setřást, než se dostanou k dalšímu mostu,
ale musíme sebou hodit.
-Pojďte. -No tak. Jdeme.
Setřásli jsme je.
Pojeďte. Najdeme si místo k odpočinku, dokud to jde.
Buďte opatrní.
Na tomto světě jsou nebezpečnější věci než trolloci.
Potřebují svou sílu.
Ty taky.
Představ si, kdyby tu byla Nynaeve.
V jednom kuse by se s Moirain hádala.
Udělala by jí ze života peklo.
Viděla jsem to.
Jak Nynaeve unesli.
Jedna z těch příšer ji vzala a odtáhla, jako by byla kus hadru.
Odehrálo se to tak rychle.
Věř mi, že necítila nic.
Potřebujeme plán.
Viděli jste, co provedla převozníkovi. Co se stane, když uděláme něco špatně?
Co se stane, jestli má pravdu?
Jestli je jeden z nás Drak Znovuzrozený,
nejmocnější vládce magie, jaký kdy žil?
Moirain říkala, že si trolloci přišli pro nás. Po našem odchodu nás sledovali.
Ale no tak. Kdo ví, co je pravda?
Říká se, že poslední Drak rozbil svět, ale ten příští ho zachrání.
Já slyšel, že bude okřídlený.
Když se kouknu okolo, žádné peří nevidím.
Zapomeňte na to, co jste o Drakovi slyšeli.
On nebo ona bude to všechno a zároveň nic z toho.
Teď se vyspěte. Budete to potřebovat. Odjedeme se svítáním.
To nic.
Pojď. Sedni si.
Chystáš se nás zabít jako toho převozníka?
Co víš o třech přísahách?
Že jsou to sliby, které dávají Aes Sedai,
aby skončilo obléhání Bílé věže Arthurem Hawkwingem.
A jak zní?
-Nezabíjet, nelhat. -Přesné znění?
Slova jsou důležitá, i to, jak je používáme.
Nevím.
Zaprvé nevyřknout slova, jež není pravdivé.
Zadruhé nevyrobit žádnou zbraň, jíž se lidé mohou zabíjet.
Zatřetí nikdy nepoužívat jedinou moc jako zbraň,
vyjma obrany vlastního života,
života jejího strážce nebo jiné Aes Sedai.
Ty přísahy se vážou k samotné jediné síle.
Ne že je neporušujeme. My je porušit nemůžeme.
Toho převozníka jsem nezabila.
Zahodil svůj život kvůli hlouposti.
Jen se snažil dostat k rodině.
Kdybych mu dovolila, aby se přeplavil na druhý břeh,
co by se stalo?
-Zabili by ho trolloci. -Ano. A pak?
-Pronásledovali by nás. -Přesně tak.
Vnitřní moc je ta nejmenší část tvé síly.
V dalších bitvách bude daleko důležitější
tvá mysl a jak ji používáš.
-Vnitřní moc? -Jak tomu říkáte?
Schopnost Moudrých předpovídat počasí.
Naslouchám větru.
Ženy po celém světě pro to mají různá jména.
Ale je to totéž.
Pro nás všechny je stejná.
Jediná věc. Jediná síla.
A ženy jako ty a já
máme to štěstí, že se jí můžeme dotknout.
-Nejsem Aes Sedai. -Ale mohla bys být.
Schopnost dotknout se zdroje k tobě přijde, ať chceš nebo ne.
Podívej se na ten kámen.
Sleduj jeho povrch.
Je jasný a neprůhledný jako voda v řece.
Představ si, jak tě ta řeka nadnáší.
Voda plyne, nech se jí unášet.
Na nic nemysli. Jen se nech nést.
Oprosti svou mysl od všeho.
Nejsou žádné lesy. Žádný hlad, žádné vyčerpání.
Je tu jen ten kámen a hučení dravé vody.
Nech se jí unést.
Odevzdej se jí. Nech se unášet.
Nech se nést.
Zdálo se mi...
Přišlo mi, že něco cítím, ale...
Ty první dvě? Ty byly moje.
Ale ta poslední byla jen a jen tvá.
Ty nenasloucháš větru, Egwain.
To vítr naslouchá tobě.
-Promiň, já... -To nic.
Já jen...
Lehl jsem si sem, abych byl sám.
-Egwain, já... -To je v pořádku.
Chápu.
Perrine!
Perrine.
Jsi v pořádku?
Myslíš, že se někdy vrátíme?
Domů?
Ne.
-Jak... -Tys je viděl taky?
Byl to přece sen.
To jsi udělala ty?
Zařídilas, aby se nám o tom zdálo?
Kdo to viděl?
Kdo? Vy všichni?
-Co jste viděli? -Netopýry.
Někdo jim za letu přiškrtil krky.
Jako by je držel v ruce.
Ucítil jsem prasknutí.
Byl v tom snu ještě někdo?
Mluvil s vámi někdo?
Byl tam muž. Oči jako uhlíky.
Ale nic neříkal.
Jestli se to stane znovu, hned mi to hlaste.
Sny mají moc.
Větší, než si myslíte.
-Co to znamená? -Pojďte.
-Koně jsou odpočatí. -Ne. Ne!
Kam jedeme?
Na východ. K mostu ve Whitebridge.
-A pak? -Potom k Bílé věži.
-Už jsem vám to říkala. -A co pak?
Proč bychom ti měli věřit?
Možná je tam místo pro Egwain.
Ale co v Bílé věži dělá muž?
Kromě toho, že se stane poslíčkem Aes Sedai?
Tak si jdi, kam chceš.
Proč nevěřím, že mě necháš jít?
Došla mi trpělivost... a čas.
No, reakce to byla.
Spokojený?
Dělej si, co chceš.
Jeden rozhovor.
Jeden rozhovor, a už jsi na její straně?
Co ti včera večer slíbila?
Že jsi ta pravá?
Opravdu si myslíš, že je lepší než ti, co nás honí?
Samozřejmě, že ano.
Ty příšery zabily Nynaeve a Lailu i polovinu lidí, které jsme kdy milovali.
Moirain nás jen chránila, snažila se, abychom byli v bezpečí.
Copak nevidíš, jak je bledá a slabá?
Používá jedinou moc na svůj úkor,
abychom my zůstali silní.
A dělá to navzdory tomu, že jsi takový umanutý tupec.
Být jí, nechala bych tě tu taky.
Už jsi to udělala.
Nebuď kretén.
Máte jen jeden druhého.
Máš pravdu. S Moirain.
Nic z tohohle nedělá pro nás.
K tomu, že nás drží naživu, má důvod,
a jakmile ten důvod zmizí, klidně nás zabije.
Do té doby ta dáma umí střílet ohnivé koule,
takže se pokusme být s ní zadobře.
Jdete?
Bělokabátníci.
Nemluvte bez vyzvání
a na otázky se snažte odpovídat co nejpravdivěji.
Nezmiňujte se o Bílé věži ani o Aes Sedai.
Jsem paní ze zchudlého rodu. Jste pod mou ochranou.
Dobré odpoledne.
Sesedněte laskavě z koně.
-Máte namířeno do Whitebridge? -Ano, pane.
Mám ve městě sestru, doufáme, že nás nechá přespat.
Nebezpečná doba na cestování.
Válka na jihu,
z Bílé věže sem ve velkém přijíždějí Aes Sedai.
Války ani čarodějnice se nás netýkají, pane.
My jen doufáme, že seženeme nocleh,
než padne tma.
To byste měli vyrazit.
Promiňte.
Pokud by vám nevadilo ještě chvilku posečkat,
máme s námi dnes jednoho z Tazatelů.
Bude důkladný, ale stručný.
Všichni, kdož chtějí projít naší zemí,
musí být řádně... vyslechnuti.
To není vaše země.
Děti Světla jsou doma všude, kde lidé kráčejí ve světle.
-Odkud jste říkal, že jste? -Neříkal jsem.
Ale já jsem z Hranic.
Kde muži vědí, kam dát ruce, pokud o ně nechtějí přijít.
Prohledejte koně.
Proslýchá se, že Bílá věž vyslala osm sester,
aby se na jihu vypořádaly s Loganovou armádou.
Pořád musí strkat nos do věcí cizích lidí
a ti většinou končí mrtví.
Já... promiňte, pane. Jsem zraněná.
Bolí...
-Moc dobře se to nehojí. -Co se vám stalo?
To byste nevěřil.
Byla to příšera, pane.
Přes dva metry vysoká, s kančí hubou.
Jedna jejich skupina přepadla vesnici, v níž jsme byli.
To bylo na Hranicích?
Ne, pane. Na západ odsud, poblíž Mlžných hor.
Mohu to zranění vidět, paní?
Trolloci tak daleko na jihu?
Oko Temného na nás tedy skutečně spočinulo.
Jak se jmenuje město, ze kterého jste přišli?
Taren Ferry.
Bylo tam mnoho zraněných.
Možná byste jim mohli pomoct.
My Děti se snažíme od Aes Sedai držet co nejdál.
Až přijedete do Whitebridge, vyhledejte je.
Jen jedna z jejich žen to zranění dokáže vyléčit.
-Světlo s vámi. -Nic podezřelého, pane.
Světlo je tu stále. Netřeba mu pobízení.
Zapamatuji si vaše obličeje, kdybychom se znovu potkali.
Pane, rád bych jel se skupinou Tazatelů na jih.
Ona říkala, že trolloci jeli na východ.
Jste zrozen k bitvám. My Tazatelé sledujeme vyšší smysl.
Kupředu.
Přiveďte ji.
Říkala jsi, že tři přísahy nemůžeš porušit.
To je pravda.
-Ale dnes jsi je porušila. -Opravdu?
Ten bělokabátník. Lhalas mu. Dokážeš to zranění vyléčit.
Dokážeme léčit jen ostatní, sebe ne. Proto obvykle cestujeme spolu.
Máš ve Whitebridge sestru?
Všechny Aes Sedai jsou sestry.
Vždy budeme mluvit pravdu.
Ale nemusí to být pravda, kterou myslíš, že slyšíš.
Tak poslouchej pozorně.
Jdem v šlépějích svých otců
Cestou vyšlapanou matkami
Zalili zem svou krví
Dávno tomu
Pěj
Pěj o Manetherenu
Breč
Breč pro krev Aemona
Breč
Breč pro Manetheren
Dávno tomu
Je dobré vzpomenout Manetheren.
Je to jen píseň.
Nemám ponětí, co je Manetheren vlastně zač.
Ve starém jazyce to znamená „domov v horách“.
Bývalo to jméno místa, kterému teď říkáte Dvouříčí.
Během trollockých válek
byla manetherenská armáda nepočetná, ale silná.
Trn v ruce Temného.
Proto poslal celé své vojsko, aby ho zničilo.
Ale když dorazilo,
ženy a muži z hor se mu postavili
u nejmělčího záhybu řeky v zádech, připraveni k boji.
Jejich král Aemon, jako se praví v té písni,
rozeslal zprávy sousedům, za které kdysi bojovali,
a ti jim přislíbili pomoc, pokud vydrží odolávat tři dny.
A jim se to podařilo.
Dokázali čelit těm hrozivým vojákům hodinu,
pak další a další.
Bojovali tři dny,
a i když se země pod nimi proměnila v jateční dvůr,
žádný trollok řeku nepřekročil.
Ale třetí noc pomoc nepřišla.
Tak bojovali sami.
Šest dní. Devět.
Desátý den už věděli.
Věděli, že žádná pomoc nepřijde.
Z města královna Eldrin zorganizovala svůj lid,
aby s dětmi odešel do útočišť v horách.
I když mnoho z nich neodešlo do bezpečí,
ale dali se k armádě, aby bojovali za svůj domov.
Ani píď země nevydali, aniž by byla zbrocená krví.
Ale třináctého dne
byla armáda Manetherenu... rozprášena.
Královna Eldrin cítila, že její manžel zemřel.
Hnána zármutkem mrštila
jedinou sílu na armádu trolloků.
Zemí se přehnal ohnivý hurikán.
Vojáci Temného utíkali jako štvaná zvěř.
Ale nebyli dost rychlí, plameny je dostihly a pohltily.
Eldrin využila takové síly,
o jaké se žádné ženě ani nesnilo.
Spálila ji zevnitř.
Ale děti a jejich opatrovníci, ukrytí v horách, se zachránili.
Z jejich farem, vesnic ani velkého města nezbylo nic.
Ale vrátili se.
A udrželi si zemi, která byla jejich.
Proto se v té písni zpívá „Breč.
Breč pro Manetheren. Breč pro to, co je navždy ztraceno.“
Ve vašich žilách proudí stará krev.
Pamatujte si to.
V příštích dnech to budete potřebovat.
Tady můžeme zůstat na noc. Už pár dní není po trollocích ani stopy.
Možná je to tím, že jsme moc blízko Šadar Logoth.
To schválně?
Ve městě Stínu je to příliš nebezpečné.
-Tam nemůžeme. -Ten Bělokabátník.
Myslíš, že to on zabil ostatní?
Neviděls ty prsteny mých sester?
Už sedm.
Není jediný, kdo dnes uviděl obličej, který nezapomene.
Odpočiň si. Zítra zjistíme, jak najít sestru, která tě uzdraví.
-Chceš si o tom promluvit? -O čem?
-No tak, Rande. -Co chceš?
Mám se prostě vrátit k tomu, co bylo?
-Ne, já... -Protože to nejde. Rozhodla ses.
Chápeš to, ne?
Nebudu se učit u Nynaeve, protože je mrtvá, stejně jako Laila.
Jsme uprostřed ničeho,
honí nás příšery, které je zabily,
a ty se na mě ani nepodíváš.
Jen chci, aby ses na mě podíval.
A necítil ke mně nenávist.
Nic víc nepotřebuju.
Nikdy bych tě nemohl nenávidět.
Bude v pořádku?
Potřebuje se vyspat.
To vy všichni.
Musíme jít! Vstávejte. Probuďte se. Pospěšte si. Našli nás.
Musíš vstávat, Moirain.
Odneste ji. Nemůže se hýbat. Musíme ji odsud dostat.
-Jeďte! -Kam?
Na východ. Do padlého města Šadar Logoth. Jeď! Hned!
-Pr. -Co se děje?
-Pr. -Nevím. Zastavila.
-Klid. -Belo, no tak.
Co je to?
Podívejte. Trolloci. Proč tam jen tak stojí?
Pojďte. Trolloci za námi dovnitř nepůjdou.
Poslouchejte.
Nejsou tu ptáci.
Ani hmyz.
Není tu nic.
Sotva dýchá.
Zůstaneme tady.
Musí být v teple.
Moirain.
Šadar Logoth. Zní to jako starý jazyk.
Znamená to „čekající stíny“.
Ale kdysi se jmenovalo Ardhol.
Za trollockých válek to bylo nejbohatší
a nejvlivnější město na světě.
Když je svět potřeboval, ohradili se hradbou bez brány,
zavřeli se uvnitř a nechali ostatní národy hořet.
Byli to místní lidé, kteří Manetherenu slíbili pomoc,
a pak je nechali zemřít.
Když války s trolloky skončily, přeživší sem přišli za jídlem a přístřeším.
Když zaklepali, nikdo neodpověděl.
Když konečně prorazili zeď, uvnitř nikdo nebyl.
Říká se, že samo zlo vyrostlo ze srdce města
a pohltilo všechno a všechny, co tu žili.
Od té doby je město opuštěné.
Ani trolloci se mezi jeho zdi neodváží.
Pár věcí.
Zaprvé, to je víc slov, než jsi řekl za celý den, nebo asi vůbec.
A zadruhé, proč jsi nás sem ve jménu Světla přivedl?
Ničeho se nedotýkejte.
Jezte jen jídlo, které jste si přinesli.
Tohle bys měl mít.
Dělala ho Laila.
Vždycky říkala, že nedělá zbraně, ale nářadí.
Použil jsem ho snad tisíckrát na krájení jablek a na třísky,
než jsem ho prvně potřeboval na obranu.
Ale uchovávám ho ostrý a čistý,
aby byl připravený,
až ho budu potřebovat.
Je to jen nářadí. Ale i tak.
Abych s ním zachránil život sobě
nebo někomu, koho mám rád.
Myslela si, že to asi budeš ty.
Asi si říkala, že jestli se někdy dostaneš do průšvihu,
bude to kvůli mně.
I když, mám-li být naprosto upřímný,
z tohohle mě nikdo soudný vinit nemůže.
Děkuju.
Holky budou v pořádku.
Moji rodiče budou u vás a dohlédnou na ně.
I Egwaininy rodiče a Randův táta.
Já vím.
Co je to?
To je v pořádku. Jsem tady.
Kde to jsme?
Všechny jsi nás zabil.
Co to ve jménu Světla je?
Pojďme odsud pryč.
Jdi! Najdu tě.
No tak, Rande. Jdeme!
Pojďme!
Tam!
-Kudy? -Nevím.
Tudy. Pojď!
Nalevo!
-Vyzvedni mě. -Proč ne ty mě?
No tak.
Jo.
Pospěš si. Honem.
Dělej!
Rande! No tak! Teď!
Rande!
Teď!
Pojď.
Připravený?
-Pojďme. -Počkej. Nemůžeme odejít bez nich.
Ale můžeme.
-Rande! -Mate!
Rande!
Mate!
Jestli mě k nim okamžitě nevezmeš, podříznu ti krk.
Překlad titulků: Vixo
Kreativní dohled Ludmila Vodičková