Zříkáme se násilí. Byl jsi někdy v bitvě?
Vzals do ruky zbraň? Meč? Luk a šíp? Sekeru?
Bílá věž prý vyslala osm sester, aby se dohodly s Logainovou armádou.
Zapamatuji si vaše obličeje, kdybychom se znovu setkali.
Mat má všechny příznaky. Temný pokazil jedinou sílu,
aby ji muži nemohli použít, aniž by se zbláznili.
Vidím tě.
Ty jsi přesně taková, jak jsem si myslel, Moudrá al'Mearo.
Žádné pouto není pevnější než mezi Aes Sedai a jejím strážcem.
Slyšela jsem o tom poutu. Prý cítíš to, co ona.
Ne!
Ať tě poslední objetí matky uvítá doma.
KOLO ČASU
O MĚSÍC POZDĚJI
Už je to dlouho, co jsme byli doma.
-Pořád to bereš jako svůj domov? -Ty ne?
Doma jsem tam, kde je tohle sedlo, plášť, boty a tenhle zachmuřený muž po mém boku.
Je připravena na to, co ji čeká v Bílém městě?
Myslíš, že se mnou mluví?
Každý večer jídá se strážci u ohně.
Má starost o Stepina.
Strážci by neměli přežít svou Aes Sedai.
Stepin je silný muž. Doručí prsten do Věže.
Myslíš, že ti zbylí čtyři už tam jsou?
Jestli ano, najdeme je.
A jestli ne,
tak taky.
Dávej pozor, hajzlíku!
Jsi v pořádku?
Přestaneš se na mě dívat, jako bys byl moje kojná?
Jsem jen unavený. To s člověkem udělá měsíc bez teplé postele.
-Ta hora. -Co s ní?
Nevím. Jako bych ji už viděl.
Tar Valon.
U krve a popela!
Můžu jeden? Děkuju.
-Co je to? -Nevím. Ale chutná to dobře.
Nemám hlad. Dej si.
Mělo by to být tam dole. O tom místě mi řekl Thom.
Hostinský byl jeho přítel.
Myslel jsem, že jdeme do Bílé věže.
Jo, půjdeme. Ale nejdřív si musíme odpočinout a umýt se.
Myslíš, že nás takhle pustí dovnitř?
Jedno přespání tady
je dražší než měsíc v hostinci ve Vinném Prameni.
Je to lepší než na cestě.
Řekni mi to znovu.
Mate.
Ta holčička... na statku.
Tos neudělal ty, Mate.
Nebyls to ty. Oba jsme to s Thomem viděli.
Thom tu není.
Je mrtvý.
Tak mi prosím věř.
Byl to Stín.
Tys tu rodinu nezabil, to přece víš. Nikdy bys té holčičce neublížil.
To jsou komnaty strážců.
Nejbezpečnější místo ve věži.
Ale drž se dál od sester, se kterými jsme cestovali.
Až stolec dorazí...
Amyrlin ani zákulisní politika ve věži mě nezajímá.
Říkala jsem ti to. Záleží mi na mých lidech.
A tys říkala, že tu budou, tak kde jsou?
Mám oči i uši u každé brány a zdi ve městě.
Jestli dorazili, dozvím se to.
A řekneš mi to?
Možná se po městě podívám sama.
Nepodceňuj ženy v této věži.
Každá z nich má svůj vlastní cíl, svůj vlastní plán,
pýchu i ctižádost.
Jsi silná, ale ty ženy strávily desetiletí
zdokonalováním svých silných stránek a zastíráním slabin.
A až se rozšíří zpráva o tom, že jsi tady, což se stane,
bude se od tebe očekávat, že se hned staneš novickou.
A když si nedáš pozor, místní „zákulisní politika“ tě sežere zaživa.
Jestli jsem tak silná, jak tvrdíš,
možná byste spíš vy, Aes Sedai, neměly podceňovat mě.
Je v pořádku mít strach.
Dotkla ses zdroje.
Viděla jsi, jak jsi v porovnání s ním nepatrná.
A jak významná jsi v porovnání s těmi, které jsi vždy milovala.
A teď si říkáš,
jak do světa zapadáš.
Můžeš ještě někdy být jako dřív?
Vím to, protože napoprvé jsem cítila totéž.
A odpověď zní ne.
Už nikdy nebudeš stejná.
Ale je načase, abys pochopila, jaký je to dar.
Teď zůstaň tady. S nikým nemluv.
A já se tě pokusím ochránit, jak nejlépe umím.
A až najdu tvé přátele, přivedu tě k nim.
-Víš, je to trochu pokrytecké. -Co?
Kázat nenásilí,
a pak nechat své psy zabít cokoliv, na co natrefíte.
Násilí je v nás všech.
Cesta listu to nepopírá, ale přijímá.
Možná. Ale ještě jedno karí z tuřínu a budu jako ti psi.
-O čem si vy dva povídáte? -O tobě.
Samozřejmě. Jen v dobrém.
Viděli jste? Bílá věž.
Zvládli jsme to.
Myslíš, že už tam jsou?
Ano.
Tak to karí asi nebudeš muset dál snášet.
Stát.
Co se děje? Proč zastavujeme?
Falešný Drak? O tom nic nevím.
Byli jsme celé měsíce na planinách.
Ty dva. Přiveďte mi je.
Nemůžete si jen tak vzít naše lidi.
Nejsou to vaši lidé.
Jedli naše jídlo a seděli s námi u ohně.
Chcete, aby vaši noví přátelé trpěli?
Pokud si s vámi nepřejí jít, nemůžete je mít.
Že ne?
Od pobudů jako vy to zní zvláštně.
Jak mi v tom hodláte zabránit?
Cesta listu proti Cestě Světla.
Rychle, tudy.
Světlo můžete zakrýt dlaní dětské ruky.
Ale list, i když ho rozdrtíte, zahrabete do země nebo spálíte,
se stane součástí země a vzduchu.
Nemůžeme je v tom nechat.
Bělokabátníci umí být hajzlové, ale Tuath'ana nezabijí.
Pojďte, rychle.
Honem. Tudy.
Poblíž je vesnice, kde na nás vždycky byli hodní.
„Karatheonský cyklus.“
Ani jsem tě neslyšel přicházet.
-Zpátky. -Panečku. Vy lidé jste ale nedůtkliví.
První den v Tar Valonu jsem nemohl uvěřit tomu, jaký rozruch jsem vyvolal.
Děti plakaly, ženy křičely a noži mávající dav
mě pronásledoval přes celé město.
Bohužel jsem se téměř začínal trochu vztekat.
Kvůli tomu jsem z držav neodešel.
Z držav?
-Jsi zlobr? -Ogier.
Loial, syn Arenta, syna Halanova. A kdo jsi ty?
Rand.
Rand al'Thor.
Tvé jméno mi zpívá v uších, Rande al'Thore.
Je docela vzrušující setkat se s aielským mužem. Hodně jsem o vás četl.
-Nejsem Aiel. -Vážně?
Červené vlasy jsou jedním z mála fyzických rysů,
díky kterému lze poznat, odkud člověk je.
Jsem z Dvouříčí.
Aiel z Dvouříčí?
-Nejsem Aiel. -Aiel z Dvouříčí,
který trvá na tom, že není Aiel. To je velmi podivné.
Mám rád podivnosti.
Znáš tu knihu?
Ano.
Jak by Cestopis Jainy Farstriderové mohl někoho rozesmutnět?
Je to prvotřídní dobrodružné čtení.
Ne. Já...
Jedna dívka, co znám, si tu knihu čítala každý den.
Myslela si, že je reinkarnací Jain.
To je dost nepravděpodobné. Všichni lidé...
Jen si to myslela.
Aha. Zapomínám, jak frivolní lidské myšlení dokáže být.
Kde je ta dívka teď?
Nebo už je to žena? Vy lidé stárnete tak rychle.
Nevím to jistě.
Přišel jsem do Tar Valonu, protože měla namířeno k Bílé věži, ale...
Co se děje?
Aes Sedai se vracejí z bitvy s falešným Drakem.
Vedou ho ulicemi, aby lidem ukázaly,
jak nebezpečné je šílenství a hlad po moci a jak daleko člověk může...
-Promiň. Musím jít. -Do průvodu?
Půjdu s tebou. Jen mi dej chvilku, abych si vzal věci.
Uvidíme se venku.
Ti lidé mají vždycky takový spěch.
Nikdy si nedají na čas, aby se připravili na to, do čeho jdou.
Díky, že mi držíš místo.
Vedou falešného Draka.
Prý je to muž, který umí zaříkávat. Že z toho zešílel.
Zabijte zrádce!
Mate?
Uzavřeme dohodu, ano?
Dobře.
Jestli se ukáže, že je to jeden z nás,
že ty nebo já dokážeme zaříkávat...
nedovolíme, aby se z toho druhého stalo tohle.
-Mate. -Myslím to vážně.
Proroctví i všechny ty nesmysly o Aes Sedai
a Dracích jsou mi ukradený. Takový já nebudu.
-Nebudeš. -To nevíš.
Slib mi to.
Slibuju.
Uděláš to samé pro mě?
To si piš.
Jaký byl průvod?
Potrvá týdny, než z vlasů dostane ta rajčata.
Stálo za to vidět Liandrinin obličej,
když to náhodou schytala ředkvičkou.
Neměl jsem na sobě bílou od pohřbu svého otce.
Nenáviděl jsem ho.
Po jeho smrti
jsem chodil do hospod, byl jsem namol dřív, než jsem došel k baru,
našel tam toho nejslabšího zakrslíka a zmlátil ho.
Pak jsem si začal vybírat ty, co se uměli bránit, a napůl jsem doufal, že...
to se mnou skoncují.
Tehdy jsem potkal Kerene.
Hloupý mladík, co si přeje zemřít, tváří v tvář Aes Sedai.
Jen se mi vysmála.
A pak mi koupila drink.
Nějak se z nás stali přátelé.
Nebo mi spíš prokázala tu čest, že jsem se mohl stát jejím přítelem.
A když potřebovala strážce, byla už tak silná,
že si mohla vybrat, koho chtěla.
Ale vybrala si mě. Nemohl jsem tomu uvěřit.
Věděl jsem, že toho nejsem hoden.
Řekl jsem jí, ať si to rozmyslí,
ale neudělala to.
Jen dala oči v sloup a to bylo celé.
Utvořilo se mezi námi pouto
a já se jí musel stát hoden.
Když mi bylo dvanáct, táta se mě snažil zabít, tak nekňourej.
Bílá věž mi poskytla první opravdovou rodinu.
Máš pravdu.
Je fajn, že vy hoši vždy máte jeden druhého.
A asi deset strážců navíc, jestli si Alanna prosadí svou.
Včetně tebe, starý příteli.
-Vytvoříš si pouto k jiné Aes Sedai... -Nejdřív musíš přijít o Moirain,
pak mi říkej, jak snadné je přeskočit od jedné ženy k druhé.
Je čas.
Otevři oči, Dítě.
Pěkně zakrytá, tak je to lepší.
Ruce.
Přiveďte ho sem.
Perrine!
Jestli ti na ní záleží, chlapče, nebraň se.
-Pane, prosím. -Říkej mi Dítě Valdo.
Autoritu má Světlo, ne já.
Dítě Valdo, nejsme, za co nás máte.
Jsme nedůležití, nejsme nikdo.
Pod Světlem jsme všichni důležití.
Ale máš pravdu.
Nejsi ta, za kterou jsem tě měl.
Aes Sedai už by se snažila zaříkávat.
Takže už bych ti usekl ruce.
Víš, jedna z těch čarodějnic mi kdysi řekla,
že k zaříkávání ruce vlastně nejsou potřeba.
Že použití rukou nebo pohybů či slov je pouze berlička.
Neumím zaříkávat.
Tak jsme to dokázali.
Protože jakkoli umí Aes Sedai
překrucovat pravdu, rozhodně neumí lhát.
Řekněme, že nejsi Aes Sedai.
A že tenhle hoch... Perrin? ...není tvůj strážce.
Světlo vás ke mně zavedlo už dvakrát, to musí mít nějaký důvod.
Světlo nikdy nic nedělá bezdůvodně.
-Ujišťuju vás, pane... -Dítě Valdo.
Dítě Valdo,
jsem jen holka z vesnice v horách, ze které nikdy neměla odejít.
Prosím, nechte nás jít. Prosím.
Ale umíš se jediné síly dotknout, vím to.
Tak mi zabraň tě zabít.
Ne.
-Prosím? -Neumím zaříkávat.
Sám jste řekl, že jste přísahou vázaný Světlu.
A muž Světla nemůže zabít dívku, která neudělala nic špatného.
A proč si myslíš, že jsem člověk věrný svým přísahám?
Že tě teď a tady prostě nenechám vykrvácet?
Jestli to máte v plánu, tak to udělejte.
Ale vězte jedno.
V příštím životě se vrátím
a rozseknu vás od hlavy k ocasu, jako prase, kterým jste.
Byla by z tebe silná Aes Sedai. Další skvostný prsten do sbírky.
Nedělejte to... Ne!
Ne, přestaňte! Proč to děláte?
Protože my lidé máme být na zemi,
abychom za vše, co máme, museli bojovat.
Nebyl to Stvořitelův záměr, aby lidé měli přístup k takové moci.
Vy čarodějnice se naší existenci vysmíváte.
Procházíte se mezi muži jako byste byli božstvo.
Představa, že jediná moc
pochází z jiného zdroje než od Temného, je směšná.
Proto mě povolali, abych s tím skoncoval,
ženu po ženě.
Zaříkej pro mě a zabiju tebe a jeho nechám jít.
Nezaříkej a zabiju jeho a tebe nechám jít.
Popovídejte si o tom.
Rozhodněte se, kdo z vás to bude.
Stepine.
Slyšel jsem, že jsi tu taky zavřená.
Říkal jsem si, jestli bych nemohl dostat ještě trochu toho tvého čaje na spaní.
Nejsou v tom opravdové kozí jazyky, viď?
Kozí jazyk je rostlina.
-Máš pořád problémy se spaním? -Já...
Ležím tam
a když už odpadávám,
bolest zmizí.
-Dobře. -Ne.
To je to jediné, co mi po ní zbylo.
Bolest.
Ještě nejsem připravený nechat ji jít.
Neboj se.
Slibuju ti, že bolest nikdy nezmizí.
Děkuju.
Utekla jsi, viď?
Jsou skoro tak staré jako věž sama.
Představují desetitisíce mužů, kteří vytvořili pouto s mými sestrami.
Stáli na stráži před síní.
Ve smrti stejně jako v životě.
-Rudé nemají strážce. -Ne. Nikdy.
Protože nesnášíte muže.
To se ptáš, nebo to tvrdíš?
Možná některé z mých rudých sester.
Ženy drží jedinou moc, ale muži stále ovládají většinu tohoto světa.
A zřídkakdy jsou laskaví k holčičkám,
které vykazují byť jen jiskřičku toho, že je převyšují.
Když už jsi utekla z Moraininy klece, měla by sis užívat svobody.
Tamhletudy se jde do knihovny.
A dál do zahrad.
Zrovna kvetou persimony.
Rande al'Thore.
Věděl jsi, že ogier má přístup do prostor Bílé věže?
Ne. Proč?
Šel jsem tam a našel tu ženu, o které jsi mluvil.
U Světla!
Cop je typickým přechodovým rituálem Dvouříčí.
-Mysleli jsme, že jsi mrtvá. -Bylo to velice snadné.
-Kde je Egwain? A Perrin? -Snad na cestě.
Ne.
Co se mu stalo?
-Nynaeve? -Kdo jiný by to byl?
-Ty žiješ. -Ty taky.
Horko těžko.
Ukaž mi jazyk.
Nedotýkej se mě.
Promiň. Mrzí mě to.
Spi, Mate. Musíš si odpočinout.
Myslím, že umí zaříkávat.
Viděls ho?
Ne. Ale začíná šílet.
Vím, že Moirain říkala, že bychom za ní v Bílé věži měli přijít.
Ale nevím, jestli jí můžeme věřit.
Viděli jsme, co Aes Sedai udělaly tomu falešnému Draku.
Udělals dobře,
žes ho sem přivedl.
A postaral se o něj.
Nepotřebujeme Aes Sedai. Jsme z Dvouříčí.
Vyléčím, co budu moct,
a až dorazí Egwain a Perrin, vyřešíme zbytek. Společně.
Neviděl jsem ji už měsíc.
Je naživu.
Víš, když byla Egwain malá, sotva desetiletá, zavedli ji rodiče k nám,
k staré Moudré a mně.
Měla infekci a ta jí pronikla až do svalů.
Měla je v takové křeči, že se jí nohy ohnuly dozadu.
Proto tomu říkají „horečka lámající kosti“.
Většinou jim před smrtí prasknou kosti v rukou a nohou vejpůl.
Stará Moudrá, ona...
Nevěděla, co dělat,
tak jí začala dělat čaj, aby jí usnadnila umírání.
Ale já nemohla.
Tak jsem vzala Egwain za ruce a ona se držela tak pevně.
Podívala se na mě a řekla: „Ještě nejsem připravená“.
Byla tak malá.
Celou noc tam ležela,
zatímco se její tělo chtělo rozlomit vejpůl.
Ale nezabrečela. Ani jednou.
Čaj Moudré odmítla.
Ráno se horečka zlomila. Ale ona ne.
To sedí.
Egwain je mnohé. Ale především je nezlomná.
Egwain, přestaň.
Jestli to musí být jeden z nás, pak já.
Ne.
Zasloužím si to.
-Zabil jsem Lailu. -Ne.
-Ne. Lailina smrt nebyla tvoje chyba. -Ale ano, byla.
Snažili jsme se je odrazit spolu. Trolloky.
Jednoho jsem zabil.
Ale pak jsem za sebou uslyšel dalšího a vší silou jsem se po něm ohnal.
Ale byla to ona.
Vlastníma rukama.
Vlastní sekerou.
Zabil jsem ji.
Zabil jsem svou ženu.
Zasloužím si to.
Ne.
Dospěli jsme k rozhodnutí?
Dobře tedy. Žádné rozhodnutí je také rozhodnutí.
Nakonec tedy vykrvácí tady chlapec.
Byla to nehoda, Perrine. Není to tvoje vina.
Může trvat celý život, než si to uvědomíš, ale nakonec to přijde.
Slibuju.
Přijde to.
Ne, Egwain, ne!
Nech se nést.
Jen se nech unášet.
No vida.
Bude trochu těžší mě zabít, holka.
Zvlášť takovým plamínkem.
Upřímně, čekal jsem víc.
Světlo chraň.
Co jsi zač?
Pojďme.
Vy dva, stůjte!
Poběž.
-Neublíží nám. -Jak to víš?
Běž.
Jdeš do postele, sestro?
Překvapuje mě, že si pamatuješ, kde je tvá komnata.
Jak je to dlouho? Dva roky?
A vrátit se s takovou trofejí.
Kde je Nynaeve?
Předpokládám, že bezpečně ukrytá?
Určitě po dlouhé cestě odpočívá.
Taky vypadáš utahaně.
Moirain, potíž je v tom,
jak pořád jezdíš sem a tam.
Takže až se Nynaeve stane novickou,
a ona se jí navzdory své zoufalé nedůvěře v Aes Sedai
stane,
nebudeš tu, abys ji vedla.
Její syrový talent a nedostatek sebekontroly potřebuje vedení.
A ty si myslíš, že si vybere rudé?
Moudrá z Dvouříčí?
Když prvním zaříkáním uzdravila umírajícího?
Naše žluté sestry se ji budou snažit dostat do svých rukou, to je pravda.
Ale má určitou
sílu vůle, kterou nedokáže skrýt.
Pocit, že svět by byl lepší, kdyby se všichni řídili pravidly.
Jejími pravidly.
Ale jedna věc, kterou s tebou nesdílí, je pohrdání muži.
Takže navrhuji poohlédnout se po konvertitech jinde.
Dnes už jen málo lidí dává obětiny, aby odehnalo Zaprodance.
Patřily mé matce.
To jediné po ní v domě zůstalo, když zemřela.
A koho se snažíš udržet dál?
Išamaela, otce lží.
Potřebuju vidět jasně. Musím nahlédnout pravdu.
Ty tomu věříš? Myslíš, že stále mají na náš svět vliv?
Zaprodanci prodali své duše Temnému výměnou za věčný život.
I když je poslední Drak uzamkl.
Věčnost je dlouhá doba.
Moc dlouhá.
Hele, nech už toho.
Zůstanu s tebou do rána.
Myslíš, že Stepin tvou nabídku přijme?
Nevím.
Když strážce přijde o svou Aes Sedai, cítí bolest tak palčivou,
že je to téměř, jako by její smrt spolkl.
Jednou jsem četla, že existuje způsob, jak to pouto uvolnit.
Klid, sestro. Nedělej to.
Lan se nemá čeho bát.
Budeš tu s námi ještě dlouho.
Cos tam venku celé ty roky dělala?
No, pokud jsi tenhle pokoj nezačala používat jako jídelnu,
předpokládám, že jsi kvůli něčemu přišla.
Doneslo se mi, že se amyrlin vrací z Caemlynu.
Svolala nás do síně,
abychom se zodpovídaly za Logaina.
Lační po krvi, chce někoho obvinit.
Siuan Sanche může být jaká chce,
ale nikdy by se proti sestře neobrátila bezdůvodně.
Moirain, už to není, co to tu bývalo před tvým odjezdem.
Jsi jedna z mála sester dost silných na to se jí postavit.
Nemám žádnou touhu usednout na stolec. Nikdy jsem neměla.
Nikdo nemá tušení, po čem toužíš.
Liandrina síla roste,
naslouchá jí víc a víc sester, a nejen rudých.
Jako někomu, kdo ve věži věčně není, ti jen říkám,
že tu máš dva velmi mocné nepřátele.
Buď opatrná, přítelkyně.
Děkuju za varování.
Jednoho dne se se svými tajemstvími budeš muset někomu svěřit.
Nebo tě vyhlodají zevnitř a skončíš prázdná jako tenhle pokoj.
Dobrou noc, Moirain.
No,
třeba když utvořím pouto s Alannou
a ucítím její pouto k Ihvonovi a Maksimovi...
ale i tak...
Nevím, nikdy jsem nebyl s mužem.
-Se dvěma muži. -Už vůbec ne se dvěma.
Ale hele, všechno je jednou poprvé.
Máš za to, že tě chtějí.
Proč by nechtěli?
Pověz mi o té Moudré.
Není co.
Protože jsi toho nikdy moc nenamluvil. Ale mám oči.
Poprvé se dotkla jediné síly, aby ti zachránila život.
-A od té doby se mnou sotva promluvila. -Je paličatá. Ví, co chce.
-Ví, že jí nejsi lhostejný. -To pro ni není dobrý nápad.
Láska obvykle není dobrý nápad. Ale i tak ji necháváme kvést,
jinak by byl tenhle život nesnesitelný.
No, já snesu hodně.
Já vím.
Al'Lane Mandragorane.
Polož na něj ruku.
Zbav nás našeho zármutku.
Překlad titulků: Vixo
Kreativní dohled Ludmila Vodičková