Vi afsværger vold Har du nogensinde været i kamp?
Grebet til våben? Et sværd? Bue og pil? En økse?
Det siges, Det hvide tårn har sendt otte søstre til at håndtere Logains hær sydpå.
Jeg glemmer ikke jeres ansigter, hvis vi mødes igen.
Mat har alle tegnene. Mørkets herre korrumperede Den ene kraft,
så mænd ville blive sindssyge af at bruge den.
Jeg kan se dig.
Du er præcis, hvad jeg troede, du var, Visdom Al'Meara.
Intet bånd er tættere end en Aes Sedai og hendes vogter.
Jeg har hørt om båndet. De føler, hvad hun føler.
Nej!
Må moderens sidste favntag byde dig velkommen hjem.
EN MÅNED SENERE
Vi har ikke været hjemme længe.
-Tænker du stadig på det som dit hjem? -Gør du ikke det?
Min sadel er mit hjem, min kappe, mine støvler, den grublende mand ved min side.
Er hun klar til det, der venter i Den hvide by?
Tror du, hun taler til mig?
Hun spiser ved vogternes bål hver aften.
Hun er bekymret for Stepin.
Vogtere bør ikke overleve deres Aes Sedai.
Stepin er en stærk mand. Han afleverer hendes ring til tårnet.
Tror du, de andre fire er der allerede?
Hvis de er, finder vi dem.
Og hvis de ikke er,
ja, så finder vi dem.
Pas på, din skiderik!
Er du okay, kammerat?
Gider du holde op med at glo på mig, som var du min amme?
Jeg er bare træt. Sådan går det efter en måned uden en varm seng.
-Det bjerg. -Hvad?
Det ved jeg ikke. Jeg tror, jeg har set det før.
Tar Valon.
Blod og aske!
Må jeg få en? Tak.
-Hvad er det? -Jeg ved det ikke. Men den smager godt.
Jeg er ikke sulten. Spis du den.
Det burde være dernede. Thom fortalte mig om stedet.
Kroværten var en gammel ven.
Jeg troede, vi skulle til Det hvide tårn.
Ja. Men først er vi nødt til at hvile os og gøre os i stand.
Tror du, de lukker os ind i den her tilstand?
Tænk, at en aften her
er dyrere end en måned på Vinkildekroen.
Det er bedre end på farten.
Fortæl mig det igen.
Mat.
Den lille pige... På gården.
Det var ikke dig, Mat.
Det var ikke dig. Både Thom og jeg så det.
Thom er her ikke.
Thom er død.
Så vær sød at tro mig.
Det var Falmen.
Du ved, du ikke dræbte den familie. Du ville aldrig gøre den pige fortræd.
Det er vogternes indkvartering.
Det er det sikreste sted i tårnet.
Bare hold dig fra de søstre, vi rejste med.
Når Amyrlin-sædet ankommer...
Jeg er ligeglad med Amyrlin-sædet og jeres tårnpolitik.
Jeg sagde jo, at jeg holder af mit folk.
Og du sagde, de ville være her. Hvor er de så?
Jeg har øjne og ører ved hver en port og mur i byen.
Er de ankommet, får jeg det at vide.
Men fortæller du mig det?
Måske ser jeg mig selv om.
Undervurder ikke kvinderne i dette tårn.
De har alle deres egne mål og dagsordener,
stolthed og ambitioner.
Hvor stærk du end er, har disse kvinder brugt årtier
på at finpudse deres styrker og skjule deres svagheder.
Når nyheden om din tilstedeværelse spredes, og det vil den,
forventes du at blive novice straks.
Og er du ikke forsigtig, vil den "tårnpolitik" æde dig råt.
Hvis jeg er så magtfuld, som du siger,
er det måske dig, Aes Sedai, der ikke bør undervurdere mig.
Det er i orden at være bange.
Du rakte ud, og du rørte Kilden.
Du så, hvor lille du er i forhold til den.
Og hvor stor du er i forhold til dem, du altid har elsket.
Og nu undrer du dig over,
hvordan du passer ind i verden?
Kan du blive den, du var igen?
Jeg ved det, for jeg følte det også første gang.
Og svaret er nej.
Du bliver ikke den samme.
Men det er på tide, at du ser det for den gave, det er.
Bliv her nu. Tal ikke med nogen.
Jeg vil forsøge at beskytte dig, så godt jeg kan.
Og når jeg har fundet dine venner, fører jeg dem til dig.
-Det er lidt hyklerisk. -Hvad?
At prædike ikkevold
og så lade kæledyrene slagte alt, de møder.
Der er vold i os alle.
Bladets måde handler ikke om at benægte det, men at acceptere det.
Måske. Men én roe-karryret til, så går jeg altså med hundene.
-Hvad snakker I om? -Dig.
Tydeligvis. Kun gode ting.
Har I set det? Det hvide tårn.
Vi klarede det.
Tror du, de allerede er der?
Ja.
Så behøver du ikke lide med roe-karry meget længere.
Stands.
Hvad foregår der? Hvorfor stopper vi?
Den falske drage? Ham ved jeg intet om.
Men vi har været på sletten i månedsvis nu.
De to. Bring dem til mig.
Du kan ikke bare tage vores folk.
De er ikke dit folk.
De har spist vores mad og delt vores ild.
Skal dine nye venner lide?
Hvis de ikke vil med dig, får du dem ikke.
Gør jeg ikke?
Det er et mærkeligt ord for en Tinker.
Og hvordan præcis planlægger du at stoppe mig?
Bladets vej mod Lysets.
Skynd jer, denne vej.
Man kan dække lyset med et barns hånd.
Men et blad kan man knuse, begrave, brænde,
det bliver en del af jorden og luften.
Vi kan ikke bare efterlade dem.
Hvidkåberne er nogle svin, men de dræber ikke Tuatha'an.
Kom nu, skynd jer.
Kom. Denne vej.
Der er en landsby i nærheden, som altid har været god mod os.
"Karatheon-cyklussen."
Jeg hørte dig ikke engang komme ind.
-Hold dig væk. -Du godeste. I mennesker er opfarende.
På min første dag i Tar Valon kunne jeg ikke tro postyret.
Børn græd, kvinder skreg, og en skare jagtede mig
tværs gennem byen med deres fægtende knive.
Jeg var bange for, at jeg næsten blev lidt oprevet.
Jeg forlod ikke boet for det her.
Boet?
-Er du en ork? -Ogier.
Loial, søn af Arent, søn af Halan. Og hvem er du?
Rand.
Rand al'Thor.
Dit navn synger i mine ører, Rand al'Thor.
Det er ret spændende at møde en Aiel-mand. Jeg har læst meget om dit folk.
-Jeg er ikke en Aiel-mand. -Virkelig?
Rødt hår er et af de få fysiske træk,
der kan hjælpe med at udrede et menneskes ophav.
Jeg er fra De to floder.
En Aiel-mand fra De to floder?
-Jeg er ikke en Aiel-mand. -En Aiel-mand fra De to floder,
som insisterer på, at han ikke er en Aiel-mand. Meget besynderligt.
Besynderligheder er gode.
Kender du den her bog?
Ja.
Hvorfor skulle Jain Farstriders rejser gøre dig trist?
Det er et førsteklasseseventyr.
Nej. Jeg...
En pige, jeg kender, læste den hver dag.
Hun troede, at hun var Jains reinkarnation.
Det ville være ret usandsynligt. Med alle de menneskene...
Det var bare noget, hun troede.
Javel. Jeg glemmer, hvor useriøse I mennesker kan være med jeres tanker.
Hvor er hun nu? Denne pige?
Eller er hun en kvinde? I ældes så hurtigt.
Jeg er ikke sikker.
Jeg kom til Tar Valon, fordi hun var på vej til Det hvide tårn, men...
Hvad foregår der?
Aes Sedai vender tilbage fra kamp med Den falske drage.
De slæber ham gennem gaderne for at vise folket
farerne ved galskab og sult efter magt, hvor langt en mand kan...
-Undskyld. Jeg er nødt til at gå. -Til optoget?
Jeg går med. Giv mig et øjeblik til at samle mine ting.
Vi ses derude.
De mennesker har altid så travlt.
De giver sig aldrig tid til at forberede sig ordentligt på det, der kommer.
Tak, fordi du gemte en plads til mig.
De fører Den falske drage ind.
De siger, han var en mand, der kunne kanalisere. At det drev ham til vanvid.
Dræb forræderen!
Mat?
Lad os lave en aftale.
Okay.
Hvis det viser sig, at det er en af os,
at du eller jeg kan kanalisere...
...så lader vi ikke hinanden blive sådan.
-Mat. -Jeg mener det.
Jeg er pisseligeglad med det profetiske vrøvl,
med Aes Sedai, drager, med det hele. Sådan vil jeg ikke være.
-Det bliver du ikke. -Det ved du ikke.
Lov mig det.
Det lover jeg.
Vil du gøre det samme for mig?
Det kan du tro.
Hvordan var optoget?
Han kan pille tomat ud af håret i ugevis.
Det var det værd for at se Liandrin,
da hun ved et uheld blev ramt af en radise.
Jeg har ikke gået i hvidt siden min fars begravelse.
Jeg hadede ham.
Efter han døde,
plejede jeg at gå ud, plørefuld før jeg nåede til baren,
finde den mindste, svageste fyr derinde og tæve ham.
Og så begyndte jeg at tirre folk, der kunne slå igen, halvt i håb om...
...at de dræbte mig.
Og så mødte jeg Kerene.
En dum, ung dreng med et dødsønske mod en Aes Sedai.
Hun grinede bare ad mig.
Og gav mig en drink.
På en eller anden måde blev vi venner.
Eller rettere fik jeg æren at blive hendes ven.
Og da hun fik brug for en vogter, var hun allerede så magtfuld,
at hun kunne have fået enhver.
Men hun spurgte efter mig. Jeg kunne ikke tro det.
Jeg vidste, jeg ikke var værdig.
Jeg bad hende om at genoverveje det.
Men det ville hun ikke.
Hun himlede bare med øjnene, og det var det.
Vi knyttede bånd,
og jeg måtte blive hende værdig.
Min far prøvede at slå mig ihjel, da jeg var 12, så hold op med at klynke.
Det hvide tårn gav mig min første, rigtige familie.
Du har ret.
Det er godt, at I drenge altid har hinanden.
Og sikkert ti vagter til, hvis Alanna måtte vælge.
Inklusive dig, gamle ven.
-Binder du med en anden Aes Sedai... -Mist du Moiraine,
så kan du fortælle mig, hvor let det er at springe videre.
Det er tid.
Åbn øjnene, barn.
Det var bedre. Helt dækket til.
Hænderne.
Bring ham ind.
Perrin!
Hvis du holder af hende, så kæmp ikke.
-Vær nu rar. -Kald mig Barn Valda.
Myndigheden er i Lyset, ikke mig.
Barn Valda, vi er ikke, hvem du tror.
Vi er ingenting, vi er ingen.
Vi er alle vigtige i Lyset.
Men du har ret.
I er ikke, hvem jeg troede.
En Aes Sedai ville have forsøgt at kanalisere allerede.
Og så ville jeg have taget dine hænder.
En af de hekse fortælte mig engang,
at man ikke har brug for hænderne til at kanalisere.
At brug af hænder, bevægelser eller ord blot er en støtte.
Jeg kan ikke.
Så har vi bevist det.
Fordi Aes Sedai bestemt ikke kan lyve,
hvor meget de end kan forvride sandheden.
Så lad os sige, du ikke er en Aes Sedai,
og at denne dreng... Perrin? ...ikke er din vogter.
Lyset må have bragt dig til mig af en grund. To gange.
Lyset gør aldrig noget uden et formål.
-Jeg forsikrer dig... -Barn Valda.
Barn Valda,
jeg er bare en pige fra en bjerglandsby, der aldrig burde være rejst.
Vær sød, bare lad os gå. Vær sød.
Men du kan røre Den ene kraft. Det ved jeg, du kan.
Så afhold mig fra at dræbe dig.
Nej.
-Undskyld? -Jeg kan ikke kanalisere.
Du sagde selv, at du er svoret til Lyset.
Lysets mand kan ikke dræbe en pige, der intet har gjort galt.
Og hvorfor tror du, at jeg er en mand, der holder sin ed?
At jeg ikke bare vil lade dig forbløde på stedet?
Hvis du vil gøre det, så gør det.
Men vid dette.
Jeg kommer tilbage i mit næste liv
og kløver dig fra hoved til hale som det svin, du er.
Du ville have været en stærk Aes Sedai. En vidunderlig ring til min samling.
Du må ikke... Nej!
Nej, stop! Hvorfor gør du det?
Fordi vi mennesker er skabt til at være af denne jord
og til at kæmpe for alt, hvad vi har.
Skaberen tiltænkte aldrig, at vi havde adgang til så stor magt.
I hekse håner selve vores eksistens.
Går som guder blandt mænd.
Tanken om, at Den ene kraft
kommer fra noget andet sted end mørket, er absurd.
Så jeg er blevet kaldt til at uddrive det
kvinde for kvinde for kvinde.
Kanaliser for mig, pige, så dræber jeg dig og lader drengen gå.
Lad være, så dræber jeg drengen og lader dig gå.
Jeg lader jer diskutere det.
Vælg, hvem det skal være.
Stepin.
Jeg hørte, at du også var spærret inde.
Jeg spekulerede på, om jeg kunne få lidt mere af den te, du fik, for at sove.
Det er ikke rigtig gedetunge, vel?
Gedetunge er en plante.
-Har du stadig svært ved at sove? -Jeg...
Jeg ligger der
og lige, som jeg er ved at døse hen,
forsvinder smerten.
-Godt. -Nej.
Den er det eneste, jeg har tilbage af hende.
Smerten.
Jeg er ikke klar til at slippe den.
Bare rolig.
Jeg lover dig, at smerten aldrig vil gå væk.
Tak.
Er du flygtet?
De er næsten lige så gamle som selve tårnet.
De repræsenterer de titusindvis af mænd, der knyttede bånd til mine søstre.
Stående vagt udenfor salen.
I døden, som de gjorde i livet.
-De røde har ikke vogtere. -Nej. Aldrig.
Fordi I hader mænd.
Spørger du, eller siger du det?
Måske nogle af mine røde søstre.
Kvinder har Den ene kraft, men mænd kontrollerer meget af verden.
Og de er sjældent venlige mod små piger,
der viser tegn på at være større end dem.
Men nu er du undsluppet Moiraines bur, så du bør nyde din frihed.
Den vej fører til biblioteket.
Og så ud i haverne.
Kakifrugterne er modne.
Rand al'Thor.
Vidste du, at ogier har adgang til Det hvide tårn?
Nej. Men hvorfor?
Jeg gik derhen og fandt den kvinde, du talte om.
Ved Lyset!
Fletningen er et særpræget overgangsritual i De to floder.
-Vi troede, du var død. -Det var meget enkelt.
-Hvor er Egwene? Og Perrin? -På vej, tror jeg.
Nej.
Hvad er der sket med ham?
-Nynaeve? -Hvem kunne jeg ellers være?
-Du er i live. -Det er du også.
Knap og nap.
Vis mig din tunge.
Rør mig ikke.
Undskyld.
Sov, Mat. Du skal hvile dig.
Jeg tror, han kan kanalisere.
Har du set det?
Nej. Men han mister sig selv.
Jeg ved, Moiraine sagde, at vi skulle komme til Det hvide tårn.
Jeg ved ikke, om vi kan stole på hende.
Vi så, hvad Aes Sedai gjorde mod Den falske drage.
Du har gjort det godt
ved at få ham med hertil.
Og tage dig af ham.
Vi har ikke brug for Aes Sedai. Vi er fra De to floder.
Jeg vil helbrede, hvad jeg kan,
og når Egwene og Perrin ankommer, ordner vi resten. Sammen.
Jeg har ikke set hende i en måned nu.
Hun er i live.
Da Egwene var lille, knap ti, kom hendes forældre med hende til os,
den gamle Visdom og jeg.
Hun havde en infektion, der havde sat sig i musklerne.
Krampen var så slem, at benene bøjede bagud.
Det er derfor, det hedder knogleknusefeber.
Normalt, før personen dør, brækker arme og ben midt over.
Den gamle Visdom, hun...
Hun var i vildrede,
så hun begyndte at lave te for at lette hendes bortgang.
Det kunne jeg ikke.
Så jeg tog Egwenes hænder, og hun holdt fast.
Hun kiggede på mig og sagde: "Jeg er ikke klar."
Hun var så lille.
Hun lå der hele natten,
mens hendes egen krop prøvede at knække sig selv.
Og hun græd ikke. Ikke en eneste gang.
Og hun afslog Visdommens te.
Om morgenen var feberen brudt. Ikke hende.
Det lyder rigtigt nok.
Egwene er mange ting. Men frem for alt er hun ubrydelig.
Egwene, stop.
Hvis det skal være en af os, bør det være mig.
Nej.
Det er, hvad jeg fortjener.
-Laila, jeg dræbte hende. -Nej.
-Lailas død var ikke din skyld. -Jo, det var.
Vi kæmpede mod dem sammen. Trollokkerne.
Og jeg dræbte én.
Men så hørte jeg en anden bag mig, og jeg huggede med al min styrke.
Men det var hende.
Mine egne hænder.
Min egen økse.
Jeg dræbte hende.
Jeg dræbte min kone.
Det er, hvad jeg fortjener.
Nej.
Har vi truffet en beslutning?
Nuvel. Ingen beslutning er stadig en beslutning.
Drengen vil forbløde på et tidspunkt.
Det var et uheld, Perrin. Ikke din skyld.
Og det kan tage dig hele livet at indse det, men det kommer.
Det lover jeg.
Det kommer.
Nej, Egwene! Nej!
Driv.
Bare driv.
Der er du.
Jeg er sværere at slå ihjel end det, tøs.
Især med en flamme, der er så lille.
Sandheden var, at jeg forventede mere.
Lys, beskyt mig.
Hvad er du?
Lad os komme væk.
I to, stop!
Kom.
-Han gør os ikke noget. -Hvordan ved du det?
Løb.
Er du på vej i seng, søster?
Det overrasker mig, at du kan huske dit kammer.
Hvor længe er der gået? To år?
Og at vende hjem med sådan et udbytte.
Hvor er Nynaeve?
Gemt godt væk, antager jeg?
Hun hviler sig uden tvivl efter sin lange rejse.
Du ser også lidt medtaget ud.
Problemet med
at være på farten, Moiraine,
er, at når Nynaeve bliver novice
og på trods af hendes foruroligende mistillid til Aes Sedai,
vil hun blive novice,
vil du ikke være her til at vejlede hende.
Hendes talent og mangel på kontrol kræver vejledning.
Tror du, hun vælger De røde?
De to floders Visdom?
Hvis første kanalisering helbredte de døende?
Vores gule søstre vil være desperate efter at få fat i hende, det er sandt.
Men der er en vis vilje,
som hun ikke kan skjule.
En følelse af, at verden ville være bedre, hvis alle overholdt reglerne.
Hendes regler.
Men en ting, hun ikke deler, er din foragt for mænd.
Så led du efter konvertitter andetsteds.
Der er ikke mange, der stadig ofrer for at holde De forladte væk.
De tilhørte min mor.
Det eneste, der var tilbage i hendes hus, da hun døde.
Og hvem prøver du at holde væk?
Ishamael, løgnens fader.
Jeg har brug for at se klart nu. Jeg må se sandheden.
Tror du på noget af det? Tror du, de stadig kan røre vores verden?
De forladte solgte deres sjæle til Mørkets herre for evigt liv.
Selvom Den sidste drage spærrede dem inde...
...så er evigheden lang tid.
Meget lang tid.
Det er nok nu.
Jeg bliver hos dig til i morgen.
Tror du, Stepin vil acceptere dit tilbud?
Det ved jeg ikke.
Når en vogter mister sin Aes Sedai, er smerten er så dyb,
at det næsten er, som om han har slugt hendes død.
Jeg læste engang, at der er en måde at frigive båndet.
Lad være med det, søster.
Lan har intet at bekymre sig om.
Du bliver hos os længe endnu.
Hvad har du lavet derude i alle de år?
Medmindre du har gjort det til en vane at bruge det her som din spisestue,
så er du her nok af en grund?
Jeg har hørt, at Amyrlin vender tilbage fra Caemlyn.
Hun har tilkaldt os til salen
for at svare for Logain.
Hun er ude efter blod og nogen at klandre.
Siuan Sanche er mange ting,
men hun har aldrig vendt sig mod en søster uden grund.
Moiraine, dette sted er ikke, hvad det var, da du rejste.
Du er en af de eneste søstre, der er stærk nok til at udfordre hende.
Men jeg har ingen planer om sædet. Det har jeg aldrig haft.
Ingen aner, hvad du har planer om.
Liandrins styrke vokser,
flere og flere søstre lytter til hende, og ikke kun De røde.
Jeg siger bare, at for nogen, der sjældent er i tårnet,
har du to meget magtfulde fjender her.
Vær forsigtig, min ven.
Tak for advarslen.
En dag må du betro nogen dine hemmeligheder.
Ellers æder de dig op indefra og efterlade dig tom som dette rum.
Godnat, Moiraine.
Nå,
måske når jeg er knyttet til Alanna
og mærker hendes bånd til Ihvon og Maksim, men...
...stadig...
Jeg ved det ikke, jeg har aldrig været sammen med en mand.
-To mænd. -Bestemt ikke to mænd.
Men der er en første gang for alt.
Du går ud fra, at de vil have dig.
Hvad er der ikke at ville have?
Fortæl mig om Visdommen.
Intet at sige.
Fordi du aldrig har talt. Men jeg har øjne.
Hun rørte Den ene kraft for første gang for at redde dit liv.
-Og har knap talt til mig siden. -Hun er stædig. Hun ved, hvad hun vil.
-Hun er ved at falde for dig. -Det er en dårlig idé for hende.
Kærlighed er normalt en dårlig idé. Og dog tillader vi det at ske,
ellers ville dette liv være utåleligt.
Jeg kan tolerere meget.
Det ved jeg.
Al'Lan Mandragoran.
Læg din hånd på ham.
Lindr vores sorg.
Tekster af: Anders Langhoff
Kreativ supervisor Toni Spring