‫אנחנו מתכחשים לאלימות. השתתפת פעם בקרב?‬
‫הרמת כלי נשק? חרב? חץ וקשת? גרזן?‬
‫אומרים שהמגדל הלבן שלח שמונה אחיות שיטפלו בצבא של לוגיין.‬
‫לא אשכח את הפרצופים שלכם אם ניפגש שוב.‬
‫מאט מציג את כל הסימנים, בחור. אדון האופל השחית את הכוח האחד‬
‫כך שגברים לא יוכלו להשתמש בו בלי להשתגע.‬
‫אני רואה אותך.‬
‫את בדיוק מה שחשבתי שאת, החוכמה אל'מירה.‬
‫אין קשר קרוב יותר מהקשר בין אאס סדאי לעוצר שלה.‬
‫שמעתי על הקשר. הם מרגישים את מה שהיא מרגישה.‬
‫לא!‬
‫מי ייתן וחיבוקה האחרון של האם יברך אותך לביתך.‬
‫מחזור כישור הזמן‬
‫כעבור חודש‬
‫כבר הרבה זמן לא היינו בבית.‬
‫- זה עדיין הבית בעיניך? - בעינייך לא?‬
‫האוכף הזה הוא הבית שלי, הגלימה הזו, המגפיים האלה, הגבר המהורהר שלצידי.‬
‫היא מוכנה למה שממתין בעיר הלבנה?‬
‫נראה לך שהיא מדברת איתי?‬
‫היא אוכלת מדי ערב לצד המדורה של העוצרים.‬
‫היא דואגת לסטפין.‬
‫עוצרים לא אמורים לשרוד אחרי מותן של האאס סדאי שלהם.‬
‫סטפין הוא גבר חזק. הוא יביא את הטבעת שלה למגדל.‬
‫את חושבת שארבעת האחרים כבר הגיעו?‬
‫אם כן, נמצא אותם.‬
‫ואם לא,‬
‫טוב, נמצא אותם.‬
‫תיזהר, חתיכת חרא!‬
‫אחי, אתה בסדר?‬
‫אתה מוכן להפסיק להסתכל עליי כאילו אתה המינקת שלי?‬
‫אני פשוט עייף. זה מה שקורה אחרי חודש בלי מיטה חמה.‬
‫- ההר הזה. - מה?‬
‫אני לא יודע. נראה לי שכבר ראיתי אותו פעם.‬
‫טאר ולון.‬
‫דם ואפר!‬
‫אפשר אחד? תודה.‬
‫- מה זה? - לא יודע. אבל זה טעים.‬
‫אני לא רעב. תאכל.‬
‫הוא אמור להיות שם. תום סיפר לי על המקום הזה.‬
‫בעל הפונדק היה חבר ותיק שלו.‬
‫חשבתי שאנחנו הולכים למגדל הלבן.‬
‫כן, נלך לשם. אבל קודם צריך לנוח ולהתנקות.‬
‫אתה חושב שיכניסו אותנו אם ניראה ככה?‬
‫אני לא מאמין שלילה פה‬
‫יקר יותר מחודש בפונדק מעיין היין.‬
‫זה עדיף על הדרכים.‬
‫תגיד לי שוב.‬
‫מאט.‬
‫הילדה הקטנה... בחווה.‬
‫לא הרגת אותה, מאט.‬
‫לא אתה. גם תום וגם אני ראינו את זה.‬
‫תום לא פה.‬
‫תום מת.‬
‫אז בבקשה תאמין לי.‬
‫הנמוגן הרג אותה.‬
‫אתה יודע שלא הרגת את המשפחה הזאת. לא היית פוגע בילדה הקטנה.‬
‫אלה מגורי העוצרים.‬
‫זה המקום הכי בטוח במגדל.‬
‫רק תתרחקי מהאחיות שהגענו איתן.‬
‫כשכס האמירלין תגיע, את...‬
‫כס האמירלין לא מעניינת אותי וגם לא פוליטיקת המגדל שלכם.‬
‫אמרתי לך, החברים שלי מעניינים אותי.‬
‫ואמרת שהם יהיו פה. אז איפה הם?‬
‫יש לי מרגלים שמשגיחים על כל שער ועל כל חומה בעיר.‬
‫אם הם הגיעו, אני אדע.‬
‫אבל האם תספרי לי?‬
‫אולי אחפש קצת בעיר בעצמי.‬
‫אל תמעיטי בערכן של הנשים במגדל הזה.‬
‫לכל אחת מהן יש מטרה משלה, אג'נדה משלה,‬
‫גאווה ושאפתנות משלה.‬
‫עד כמה שאת חזקה, הנשים האלה השקיעו עשורים‬
‫בליטוש החוזקות שלהן, בהסוואת החולשות שלהן.‬
‫וכשתתפשט השמועה על הנוכחות שלך כאן, וזה יקרה,‬
‫יצופה ממך להפוך לחניכה מייד.‬
‫ואם לא תיזהרי, "פוליטיקת המגדל" תאכל אותך בעודך חיה.‬
‫אם אני חזקה כמו שאת אומרת,‬
‫אולי אתן, האאס סדאי, צריכות לא להמעיט בערכי.‬
‫זה בסדר לפחד.‬
‫הושטת יד ונגעת במקור.‬
‫ראית עד כמה את קטנה ביחס אליו.‬
‫ועד כמה את גדולה ביחס לאנשים שתמיד אהבת.‬
‫ועכשיו את תוהה,‬
‫איך את משתלבת בעולם?‬
‫האם תוכלי לחזור למי שהיית?‬
‫אני יודעת, כי גם אני הרגשתי כך בפעם הראשונה.‬
‫והתשובה היא לא.‬
‫לעולם לא תהיי מי שהיית.‬
‫אבל הגיע הזמן שתביני שזו מתנה.‬
‫תישארי פה. אל תדברי עם אף אחד.‬
‫ואני אנסה להגן עלייך כמיטב יכולתי.‬
‫וכשאמצא את החברים שלך, אקח אותך אליהם.‬
‫- זה קצת צבוע, אתה יודע. - מה?‬
‫להטיף נגד אלימות‬
‫ואז לתת לחיות המחמד שלכם לשחוט כל דבר שאתם נתקלים בו.‬
‫האלימות קיימת בכולנו.‬
‫הרעיון של דרך העלה הוא לא להכחיש את זה, אלא לקבל את זה.‬
‫אולי. אבל עוד מנה של קארי לפת ואני אצטרף לכלבים.‬
‫- על מה אתם מדברים? - עלייך.‬
‫כמובן. רק דברים טובים.‬
‫ראית? המגדל הלבן.‬
‫הגענו.‬
‫את חושבת שהם כבר שם?‬
‫כן.‬
‫עושה רושם שלא תצטרכו לסבול קארי לפת עוד הרבה זמן.‬
‫עצור.‬
‫מה קורה? למה אנחנו עוצרים?‬
‫הדרקון הכוזב? אנחנו לא יודעים עליו דבר.‬
‫אבל היינו בערבה במשך חודשים.‬
‫השניים האלה. תביאו אותם אליי.‬
‫אתם לא יכולים פשוט לקחת את בני עמנו.‬
‫הם לא בני עמכם.‬
‫הם אכלו מהאוכל שלנו וחלקו את המדורות שלנו.‬
‫את רוצה שחברייך החדשים יסבלו?‬
‫אם הם לא רוצים לבוא איתך, אתה לא רשאי לקחת אותם.‬
‫אני לא רשאי?‬
‫מוזר שמילה כזו תצא מפיה של פחחית.‬
‫ואיך בדיוק את מתכננת לעצור אותי?‬
‫דרך העלה נגד דרך האור.‬
‫מהר, מכאן.‬
‫אפשר לכסות את האור בכף ידו של ילד.‬
‫אבל עלה, אפילו אם תמעך אותו, תקבור אותו, תשרוף אותו,‬
‫הוא הופך לחלק מהאדמה ומהאוויר.‬
‫אי אפשר פשוט לנטוש אותם.‬
‫הגלימות הלבנות הם מנוולים, אבל הם לא יהרגו בני טואת'אן.‬
‫בואו, מהר.‬
‫בואו. מכאן.‬
‫יש כפר בקרבת מקום שתמיד היה טוב אלינו.‬
‫"מחזור הקראיתון".‬
‫אפילו לא שמעתי אותך נכנס.‬
‫- תתרחק. - אוי ואבוי. בני אדם מתרגשים בקלות.‬
‫ביום הראשון שלי בטאר ולון הייתה המולה שלא תיאמן.‬
‫ילדים בכו, נשים צרחו ואספסוף רדף אחריי‬
‫בכל רחבי העיר ונופף בסכינים.‬
‫חוששני שכמעט התחלתי להרגיש מעט נסער.‬
‫אני אומר לך, לא לשם כך עזבתי את הסטדינג.‬
‫סטדינג?‬
‫- אתה אוגר? - אוגיר.‬
‫לויאל בן ארנט בן הלן. ומי אתה?‬
‫רנד.‬
‫רנד אל'תור.‬
‫שמך ערב לאוזניי, רנד אל'תור.‬
‫מלהיב למדי להכיר איאלי. קראתי רבות על עמך.‬
‫- אני לא איאלי. - באמת?‬
‫שיער אדמוני הוא אחת התכונות הגופניות המעטות‬
‫שעל פיהן אפשר להסיק מה מוצאו של בן אדם.‬
‫אני משני הנהרות.‬
‫איאלי משני הנהרות?‬
‫- אני לא איאלי. - איאלי משני הנהרות‬
‫שמתעקש שהוא אינו איאלי. זה מוזר מאוד.‬
‫אני אוהב מוזרויות.‬
‫אתה מכיר את הספר הזה?‬
‫כן.‬
‫למה "מסעותיו של ג'יין קל-רגל" מעציב אותך?‬
‫זו הרפתקה מהמדרגה הראשונה.‬
‫לא. אני...‬
‫נערה שאני מכיר הייתה קוראת את הספר הזה בכל יום.‬
‫היא חשבה שהיא הייתה ג'יין בגלגול קודם.‬
‫טוב, זה לא סביר במיוחד. בהתחשב בכל בני האדם...‬
‫זה פשוט משהו שהיא חשבה, אתה יודע.‬
‫אני מבין. אני שוכח עד כמה מחשבותיהם של בני אדם יכולות להיות קלות דעת.‬
‫איפה היא עכשיו? הנערה?‬
‫או שהיא אישה? אתם מזדקנים כה במהירות.‬
‫אני לא בטוח.‬
‫באתי לטאר ולון כי היא הייתה בדרכה למגדל הלבן, אבל...‬
‫מה קורה?‬
‫האאס סדאי חוזרות מהקרב עם הדרקון הכוזב.‬
‫מובילות אותו בתהלוכה ברחובות כדי להראות לעם‬
‫את סכנות הטירוף והרעב לכוח, עד כמה גבר יכול להרחיק לכת...‬
‫- סליחה. אני חייב ללכת. - לתהלוכה?‬
‫אבוא איתך. רק תן לי רגע לאסוף את החפצים שלי.‬
‫נתראה בחוץ.‬
‫בני האדם האלה תמיד ממהרים כל כך.‬
‫הם אף פעם לא משקיעים זמן כדי להתכונן כראוי למה שהם נכנסים אליו.‬
‫תודה ששמרת לי מקום.‬
‫הן מכניסות את הדרקון הכוזב.‬
‫אומרים שהוא היה גבר שיכול לתעל. שזה שיגע אותו.‬
‫חסלו את הבוגד!‬
‫מאט?‬
‫בוא נעשה הסכם, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫אם יתברר שזה אחד מאיתנו,‬
‫שאחד משנינו יכול לתעל...‬
‫לא נרשה זה לזה להגיע למצב כזה.‬
‫- מאט. - אני רציני.‬
‫השטויות האלה של הנבואה לא מעניינות אותי,‬
‫אאס סדאי, דרקונים וכולי. אני לא אהיה כזה.‬
‫- לא תהיה. - אתה לא יכול לדעת.‬
‫תבטיח לי.‬
‫אני מבטיח.‬
‫תעשה אותו דבר בשבילי?‬
‫ברור.‬
‫איך היה בתהלוכה?‬
‫הוא יוציא עגבניות מהשיער במשך שבועות.‬
‫היה שווה כדי לראות את ליאנדרין‬
‫כשהיא חטפה בטעות פגיעה מצנון.‬
‫לא לבשתי לבן מאז הלוויה של אבא שלי.‬
‫שנאתי אותו, אתם יודעים.‬
‫אחרי שהוא מת,‬
‫הייתי יוצא, שיכור לגמרי עוד לפני שהגעתי למסבאה,‬
‫מוצא את הבחור הכי קטן והכי חלש במקום ומכה אותו.‬
‫אז התחלתי להיטפל לאנשים שידעו להחזיר לי, חצי קיוויתי שהם פשוט...‬
‫ישימו לי סוף.‬
‫ואז פגשתי את קרני.‬
‫נער צעיר וטיפש עם משאלת מוות שקורא תיגר על אאס סדאי.‬
‫היא פשוט צחקה עליי.‬
‫ואז היא הזמינה אותי למשקה.‬
‫איכשהו, הפכנו לחברים.‬
‫או שהיא נתנה לי את הכבוד להפוך לחבר שלה.‬
‫וכשהיא הייתה זקוקה לעוצר, היא כבר הייתה חזקה כל כך‬
‫שהיא הייתה יכולה לקבל את כל מי שהיא רצתה.‬
‫אבל היא ביקשה אותי. לא האמנתי.‬
‫ידעתי שאני לא ראוי.‬
‫אמרתי לה לחשוב על זה שוב.‬
‫אבל היא לא הסכימה.‬
‫היא פשוט גלגלה את עיניה וזה היה סוף הסיפור.‬
‫נקשרנו,‬
‫ונאלצתי להפוך לאדם שראוי לה.‬
‫אבא שלי ניסה להרוג אותי כשהייתי בן 12, אז תפסיק להתבכיין.‬
‫המגדל הלבן נתן לי את המשפחה האמיתית הראשונה שלי.‬
‫אתה צודק.‬
‫טוב שתמיד יש לכם זה את זה, בחורים.‬
‫וכנראה עוד עשרה עוצרים, לו אלנה הייתה מקבלת את מבוקשה.‬
‫כולל אותך, ידידי הוותיק.‬
‫- אם תיקשר לאאס סדאי נוספת... - תאבד קודם את מוריין‬
‫ואז תגיד לי באיזו קלות אפשר לקפוץ מאישה לאישה.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫פקחי את עינייך, ילדה.‬
‫ככה עדיף. מכוסה היטב.‬
‫ידיים.‬
‫תכניסו אותו.‬
‫פרין!‬
‫אם היא חשובה לך, נער, אל תתנגד.‬
‫- אדוני, בבקשה. - קראי לי "הילד ולדה".‬
‫הסמכות שייכת לאור, לא לי.‬
‫הילד ולדה, אנחנו לא מי שאתה חושב שאנחנו.‬
‫אנחנו חסרי חשיבות.‬
‫כולנו חשובים תחת האור.‬
‫אבל את צודקת.‬
‫את לא מי שחשבתי שאת.‬
‫אאס סדאי כבר הייתה מנסה לתעל.‬
‫אז כבר הייתי כורת לך את הידיים.‬
‫את יודעת, אחת המכשפות האלה אמרה לי פעם‬
‫שלא באמת צריך ידיים כדי לתעל.‬
‫שהשימוש בידיים, או בתנועות או במילים, הוא רק כלי עזר.‬
‫אני לא יכולה לתעל.‬
‫אז זהו, הוכחנו את זה.‬
‫כי אאס סדאי בהחלט לא יכולות לשקר,‬
‫על אף שהן מסוגלות לסלף את האמת.‬
‫אז בואי נגיד שאת לא אאס סדאי,‬
‫ושהנער הזה... פרין? הוא לא העוצר שלך.‬
‫בטח יש סיבה לכך שהאור הביא אתכם אליי. פעמיים.‬
‫האור לא עושה דבר ללא מטרה.‬
‫- אני מבטיחה, אדוני... - הילד ולדה.‬
‫הילד ולדה,‬
‫אני רק נערה מכפר הררי שמעולם לא הייתה צריכה לעזוב.‬
‫בבקשה, פשוט תשחרר אותנו. בבקשה.‬
‫אבל את יכולה לגעת בכוח האחד. אני יודע שאת יכולה.‬
‫אז תמנעי ממני להרוג אותך.‬
‫לא.‬
‫- סליחה? - אני לא יכולה לתעל.‬
‫אמרת בעצמך שאתה מושבע לאור.‬
‫וגבר שמושבע לאור לא יכול להרוג נערה שלא עשתה שום דבר פסול.‬
‫ומדוע את חושבת שאני גבר שנשאר נאמן לשבועותיו?‬
‫שלא אגרום לך לדמם למוות כאן ועכשיו?‬
‫אם אתה מתכוון לעשות זאת, תעשה זאת.‬
‫אבל דע לך.‬
‫אני אחזור בגלגול הבא שלי‬
‫ואפלח אותך מהראש לזנב כיאה לחזיר שאתה.‬
‫היית יכולה להיות אאס סדאי חזקה. טבעת נפלאה כתוספת לאוסף שלי.‬
‫אל... לא. לא!‬
‫לא, תפסיק! למה אתה עושה את זה?‬
‫כי אנו, בני האדם, נועדנו להיות יצורים גשמיים,‬
‫להיאבק ולהילחם על כל דבר שיש לנו.‬
‫הבורא לא התכוון שתהיה לנו גישה לכוח רב כל כך.‬
‫אתן, המכשפות, שמות את עצם קיומנו ללעג.‬
‫מתהלכות כמו אלות בקרב בני האדם.‬
‫הרעיון שהכוח האחד‬
‫בא ממקור שאינו האופל הוא מגוחך.‬
‫אז נקראתי למגר אותו,‬
‫אישה אחר אישה אחר אישה.‬
‫אם תתעלי בשבילי, ילדה, אהרוג אותך ואשחרר את הנער.‬
‫אם לא תתעלי, אהרוג את הנער ואשחרר אותך.‬
‫אתיר לכם לדון בנושא בפרטיות.‬
‫תחליטו במי מכם יהיה מדובר.‬
‫סטפין.‬
‫שמעתי שגם אותך כלאו פה.‬
‫תהיתי אם אוכל לקבל עוד קצת מהתה שלך, לשינה.‬
‫הוא לא באמת עשוי מלשונות עיזים, נכון?‬
‫לשון-עז זה צמח.‬
‫- עדיין קשה לך להירדם? - אני...‬
‫אני שוכב במיטה,‬
‫וברגע שאני עומד להירדם,‬
‫הכאב נעלם.‬
‫- יופי. - לא.‬
‫זה הדבר היחיד שנותר לי ממנה.‬
‫הכאב.‬
‫אני עדיין לא מוכן להרפות ממנו.‬
‫אל תדאג.‬
‫אני מבטיחה לך שהכאב לא ייעלם לעולם.‬
‫תודה.‬
‫נמלטת, מה?‬
‫הם עתיקים כמעט כמו המגדל עצמו.‬
‫מייצגים את עשרות אלפי הגברים שקשרו את עצמם לאחיותיי.‬
‫עומדים על המשמר מחוץ למועצה.‬
‫במותם כפי שעשו בחייהם.‬
‫- לאדומות אין עוצרים. - לא. בחיים לא.‬
‫כי אתן שונאות גברים.‬
‫זו שאלה או קביעה?‬
‫אולי חלק מאחיותיי האדומות.‬
‫נשים מחזיקות בכוח האחד, אבל גברים עדיין שולטים ברוב העולם.‬
‫והם לא מרבים להתייחס באדיבות לילדות קטנות‬
‫שמפגינות ניצוץ של גדולה רבה יותר מהגדולה שלהם.‬
‫אך משנמלטת מהכלוב של מוריין, כדאי שתיהני מהחירות שלך.‬
‫השביל הזה מוביל לספרייה.‬
‫ומשם לגנים.‬
‫זו העונה של האפרסמונים.‬
‫רנד אל'תור.‬
‫הידעת שלאוגירים יש גישה לחצרות המגדל הלבן?‬
‫לא. אבל למה?‬
‫הלכתי לשם ומצאתי את האישה שדיברת עליה.‬
‫בשם האור!‬
‫הצמה היא טקס מעבר ייחודי לשני הנהרות.‬
‫- חשבנו שאת מתה. - זה היה פשוט מאוד.‬
‫- איפה אגווין? ופרין? - בדרך, נראה לי.‬
‫לא.‬
‫מה קרה לו?‬
‫- נאיניב? - מי עוד אני יכולה להיות?‬
‫- את בחיים. - גם אתה.‬
‫בקושי.‬
‫תראה לי את הלשון.‬
‫אל תיגעי בי.‬
‫אני מצטער.‬
‫תישן, מאט. אתה צריך לנוח.‬
‫אני חושב שהוא יכול לתעל.‬
‫ראית את זה?‬
‫לא. אבל הוא יוצא מדעתו.‬
‫אני יודע שמוריין אמרה שאנחנו צריכים לבוא אליה למגדל הלבן.‬
‫אני לא יודע אם אפשר לבטוח בה.‬
‫ראינו מה האאס סדאי עשו לדרקון הכוזב.‬
‫עשית בשכל‬
‫שהבאת אותו לכאן.‬
‫שטיפלת בו.‬
‫אנחנו לא זקוקים לאאס סדאי. אנחנו משני הנהרות.‬
‫ארפא את מה שאוכל,‬
‫וכשאגווין ופרין יגיעו, נברר את כל השאר. יחד.‬
‫לא ראיתי אותה כבר חודש.‬
‫היא בחיים.‬
‫אתה יודע, כשאגווין הייתה קטנה, בקושי בת עשר, הוריה הביאו אותה אלינו,‬
‫אליי ולחוכמה הזקנה.‬
‫היה לה זיהום שכבר חדר לשרירים שלה.‬
‫היו לה התכווצויות חמורות כל כך שרגליה התכופפו לתוך עצמן.‬
‫לכן קוראים לה "קדחת העצמות השבורות".‬
‫בדרך כלל, לפני שהאדם מת, הזרועות והרגליים שלו נשברות לשניים.‬
‫החוכמה הזקנה, היא...‬
‫היא לא ידעה מה לעשות,‬
‫אז היא התחילה להכין תה שיקל על מותה.‬
‫אך לא הייתי מסוגלת.‬
‫אז אחזתי בידיה של אגווין והיא תפסה אותן בחוזקה.‬
‫והיא הסתכלה עליי ואמרה, "אני לא מוכנה".‬
‫היא הייתה קטנה כל כך.‬
‫היא פשוט שכבה שם כל הלילה‬
‫בזמן שהגוף שלה ניסה לשבור את עצמו לשניים.‬
‫והיא לא בכתה. בכלל.‬
‫והיא סירבה לשתות את התה של החוכמה.‬
‫בבוקר, הקדחת נשברה. לא היא.‬
‫נשמע הגיוני.‬
‫אפשר לומר הרבה דברים על אגווין. אבל יותר מכול, אי אפשר לשבור אותה.‬
‫אגווין, תפסיקי.‬
‫אם אחד מאיתנו חייב למות, זה צריך להיות אני.‬
‫לא.‬
‫זה מה שמגיע לי.‬
‫- ליילה, הרגתי אותה. - לא.‬
‫- לא, אתה לא אשם במוות של ליילה. - אני כן.‬
‫נלחמנו בהם יחד. בטרולוקים.‬
‫והרגתי אחד מהם.‬
‫אבל אז שמעתי עוד אחד מאחוריי והנפתי בכל הכוח.‬
‫אבל זאת הייתה היא.‬
‫במו ידיי.‬
‫בגרזן שלי.‬
‫הרגתי אותה.‬
‫הרגתי את אשתי.‬
‫זה מה שמגיע לי.‬
‫לא.‬
‫הגענו להחלטה?‬
‫בסדר גמור. אי החלטה היא עדיין החלטה.‬
‫בסופו של דבר, הנער ידמם למוות.‬
‫זה קרה בטעות, פרין. לא באשמתך.‬
‫ואולי יידרשו לך חיים שלמים כדי להבין את זה, אבל אתה תבין.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫אתה תבין.‬
‫לא, אגווין! לא!‬
‫תרחפי.‬
‫פשוט תרחפי.‬
‫הינה את.‬
‫תצטרכי לעבוד קשה יותר מזה כדי להרוג אותי, ילדה.‬
‫במיוחד עם להבה קטנה כל כך.‬
‫בכנות, ציפיתי ליותר.‬
‫האור, הגן עליי.‬
‫מה אתה?‬
‫בואי נלך.‬
‫שניכם, עצרו!‬
‫בואי.‬
‫- הוא לא יפגע בנו. - איך אתה יודע?‬
‫קדימה.‬
‫את הולכת לישון, אחותי?‬
‫מפתיע אותי שאת זוכרת איפה החדר שלך.‬
‫כמה זמן עבר? שנתיים?‬
‫וחזרת עם פרס מרשים כל כך.‬
‫איפה נאיניב?‬
‫חבויה במקום בטוח, אני מניחה?‬
‫היא בוודאי נחה אחרי המסע הארוך שלה.‬
‫גם את נראית מעט תשושה.‬
‫את יודעת, הבעיה...‬
‫בכך שאת תמיד בדרכים, מוריין,‬
‫היא שכאשר נאיניב תהפוך לחניכה,‬
‫ועל אף חוסר האמון המדאיג שלה באאס סדאי,‬
‫היא תהפוך לחניכה,‬
‫את לא תהיי כאן כדי להנחות אותה.‬
‫הכישרון הגולמי שלה והיעדר השליטה שלה ידרשו הדרכה.‬
‫ואת חושבת שהיא תבחר באדומות?‬
‫החוכמה של שני הנהרות?‬
‫אחרי שהתיעול הראשון שלה ריפא גוססים?‬
‫אחיותינו הצהובות יהיו נואשות להשיג אותה, זה נכון.‬
‫אבל יש מעין...‬
‫כוח רצון שהיא לא יכולה להסתיר.‬
‫תחושה שהעולם יהיה טוב יותר אם כולם יצייתו לחוקים.‬
‫לחוקים שלה.‬
‫אבל היא לא שותפה לבוז שלכן כלפי גברים.‬
‫אז אני מציעה שתחפשי מומרות במקומות אחרים.‬
‫לא נותרו אנשים רבים שמעלים מנחות כדי להרחיק את הארורים.‬
‫הם היו שייכים לאימא שלי.‬
‫הדבר היחיד שנשאר בבית שלה כשהיא מתה.‬
‫ואת מי אתה מנסה להרחיק?‬
‫את ישמעאל, אב השקרים.‬
‫אני צריך לראות בבירור עכשיו. אני צריך לראות את האמת.‬
‫אתה מאמין בזה? אתה חושב שהם עדיין יכולים לגעת בעולמנו?‬
‫הארורים מכרו את נשמותיהם לאדון האופל בתמורה לחיי נצח.‬
‫אפילו אם הדרקון האחרון כלא אותם...‬
‫נצח זה זמן רב מאוד.‬
‫זמן רב מאוד.‬
‫היי, מספיק עם זה.‬
‫אישאר איתך עד הבוקר.‬
‫את חושבת שסטפין יקבל את הצעתך?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫כשעוצר מאבד את האאס סדאי שלו, הכאב עמוק כל כך,‬
‫כמעט נדמה שהוא בלע את מותה.‬
‫קראתי פעם שיש דרך להתיר את הקשר.‬
‫די, אחותי. אל תעשי את זה.‬
‫ללאן אין סיבה לדאגה.‬
‫את תהיי איתנו עוד הרבה זמן.‬
‫מה עשיתם שם בחוץ בכל השנים האלה?‬
‫אלא אם כן התרגלת להשתמש בחדר הזה כחדר האוכל שלך,‬
‫אני מניחה שיש סיבה שבאת?‬
‫שמעתי שהאמירלין חוזרת מקאמלין.‬
‫היא זימנה אותנו למועצה‬
‫כדי שניתן את הדין על לוגיין.‬
‫היא נחושה למצוא מישהו להאשים.‬
‫סוואן סאנצ'ה היא הרבה דברים,‬
‫אבל היא מעולם לא פנתה נגד אחות ללא סיבה מוצדקת.‬
‫מוריין, המקום הזה לא נשאר כפי שהיה כשעזבת.‬
‫את אחת האחיות היחידות שהן חזקות מספיק כדי לקרוא עליה תיגר.‬
‫אבל אין לי שום עניין בכס. מעולם לא היה לי.‬
‫לאף אחד אין מושג במה יש לך עניין.‬
‫כוחה של ליאנדרין גדל,‬
‫עוד ועוד אחיות מקשיבות לה, ולא רק האדומות.‬
‫אני רק אומרת שיחסית למישהי שלא נמצאת במגדל כמעט אף פעם,‬
‫יש לך כאן שתי אויבות חזקות מאוד.‬
‫תיזהרי, חברתי.‬
‫תודה על האזהרה.‬
‫יום אחד, תצטרכי לבטוח במישהו ולחשוף בפניו את סודותייך.‬
‫או שיקרצפו אותך מבפנים וישאירו אותך מרוקנת כמו החדר הזה.‬
‫לילה טוב, מוריין.‬
‫טוב,‬
‫אולי כשאהיה קשור לאלנה‬
‫וארגיש את הקשר שלה עם אייבון ועם מקסים, אבל...‬
‫בכל זאת...‬
‫אני לא יודע, מעולם לא הייתי עם גבר.‬
‫- שני גברים. - בהחלט לא עם שני גברים.‬
‫אבל היי, תמיד יש פעם ראשונה.‬
‫אתה מניח שהם רוצים אותך.‬
‫מה יש לא לרצות?‬
‫תספר לי על החוכמה.‬
‫אין מה לספר.‬
‫כי מעולם לא היית טיפוס דברן. אבל יש לי עיניים.‬
‫היא נגעה לראשונה בכוח האחד כדי להציל את חייך.‬
‫- והיא בקושי דיברה איתי מאז. - היא עקשנית. היא יודעת מה היא רוצה.‬
‫- יודעת שהיא מתאהבת בך. - זה רעיון גרוע בשבילה.‬
‫אהבה היא בדרך כלל רעיון גרוע. אבל בכל זאת, אנו מרשים לה לקרות,‬
‫אחרת החיים האלה היו בלתי נסבלים.‬
‫טוב, אני יכול לסבול הרבה.‬
‫אני יודע.‬
‫אל'לאן מנדרגורן.‬
‫הנח עליו את ידך.‬
‫פטור אותנו מהאבל שלנו.‬
‫תרגום כתוביות: דניאלה מגדל‬
‫בקרת כתוביות: שקד הרטמן‬