Vi avsvärjer oss våld. Har du någonsin varit i strid?
Använt vapen? Ett svärd? Pil och båge? En yxa?
Det sägs att Vita tornet skickade åtta systrar för att ta hand om Logains armé.
Jag glömmer inte era ansikten om vi möts igen.
Mat har alla tecken, grabben. Den Svarte förstörde Kraften
så män inte kan använda den utan att bli galna.
Jag ser dig.
Du är precis vad jag trodde att du var, Klokfru al'Meara.
Inget band är starkare än en Aes Sedai och hennes väktare.
Jag har hört talas om bandet. De känner vad hon känner.
Nej!
Må moderns sista omfamning välkomna dig hem.
SAGAN OM DRAKENS ÅTERKOMST
EN MÅNAD SENARE
Det var länge sen vi var hemma.
-Tänker du fortfarande på det som hemma? -Gör inte du?
Sadeln är hemma, manteln, stövlarna, den grubblande mannen vid min sida.
Är hon redo för vad som väntar i Vita staden?
Tror du hon pratar med mig?
Hon äter varje kväll vid Väktarnas eld.
Hon är orolig för Stepin.
Väktare ska inte överleva sina Aes Sedai.
Stepin är en stark man. Han tar hennes ring till Tornet.
Tror du att de fyra andra redan är där?
Om de är där så hittar vi dem.
Och om de inte är där,
ja, då hittar vi dem.
Se dig för, din skitunge!
Kompis, är du okej?
Sluta titta på mig som om du vore min dadda.
Jag är bara trött. Det blir man efter en månad utan en varm säng.
-Det där berget. -Vad?
Jag vet inte. Jag tror att jag har sett det förut.
Tar Valon.
Himmel och pannkaka!
Får jag ta en? Tack.
-Vad är det? -Vet inte. Men det smakar gott.
Inte hungrig. Ät den du.
Det borde vara där nere. Thom berättade om det här stället.
Gästgivaren var en gammal vän till honom.
Trodde att vi skulle till Vita tornet.
Ja, det ska vi. Men först måste vi vila och tvätta oss.
Tror du att de släpper in oss så här?
Tänk att en natt här
är dyrare än en månad på Winespring Inn.
Det är bättre än på vägen.
Berätta för mig igen.
Mat.
Den lilla flickan...på gården.
Det var inte du, Mat.
Det var inte du. Både Thom och jag såg det.
Thom är inte här.
Thom är död.
Tro mig då.
Det var Fade.
Du dödade inte den där familjen. Du skulle aldrig skada flickan.
Detta är Väktarnas rum.
Det är det säkraste stället i Tornet.
Håll dig bara borta från systrarna vi reste med.
När Amyrlintronen kommer...
Jag bryr mig inte om Amyrlintronen eller din Tornpolitik.
Jag sa att jag bryr mig om mitt folk.
Och du sa att de skulle vara här. Så, var är de?
Jag har ögon och öron som vaktar varje port och vägg i staden.
Om de har kommit så vet jag det.
Men berättar du det?
Jag kan själv se mig runt i stan.
Underskatta inte kvinnorna i Tornet.
Var och en har sitt eget mål, sin egen agenda,
sin egen stolthet och ambition.
Även om du är stark har dessa kvinnor spenderat årtionden
med att finslipa sina krafter, dölja sina svagheter.
Och när nyheten sprids om din närvaro, vilket den kommer,
förväntas du bli lärling omedelbart.
Och om du inte ser upp kommer "Tornpolitiken" att äta dig levande.
Om jag är så mäktig som du säger,
kanske det är du, Aes Sedai, som inte ska underskatta mig.
Det är okej att vara rädd.
Du sträckte ut handen och rörde vid Urkällan.
Du såg hur liten du är i jämförelse med den.
Och hur stor du är i jämförelse med dem du alltid har älskat.
Och nu undrar du,
hur passar du in i världen?
Kan du någonsin gå tillbaka till den du var?
Jag vet, för jag kände det också första gången.
Och svaret är nej.
Du kommer aldrig bli densamma.
Men det är dags att du ser det för den gåva det är.
Stanna här. Tala inte till någon.
Jag ska försöka skydda dig så gott jag kan.
Och när jag har hittat dina vänner tar jag dig till dem.
-Det är lite skenheligt. -Vad då?
Att ni predikar icke-våld
och sen låter era husdjur slakta allt i er väg.
Våld finns i oss alla.
Lövets väg handlar inte om att förneka det, utan acceptera det.
Kanske. Men en till rovgryta och jag följer med hundarna.
-Vad pratar ni två om? -Dig.
Såklart. Bara bra saker.
Har ni sett? Det Vita tornet.
Vi klarade det.
Tror du att de redan är där?
Det tror jag.
Ni verkar inte behöva genomlida mer rovgryta längre.
Halt.
Vad händer? Varför stannar vi?
Den falska Draken? Vi vet inget om honom.
Men vi har varit ute i flera månader nu.
De där två. Ta hit dem till mig.
Ni kan inte bara ta vårt folk.
De är inte ert folk.
De har ätit vår mat och delat vår eld.
Vill du att era nya vänner ska lida?
Om de inte vill följa med er får du dem inte.
Får jag inte?
Det är ett konstigt ord från en Knåpares mun.
Och hur tänker du hindra mig?
Lövets väg mot Ljusets väg.
Skynda er, hitåt.
Du kan täcka för Ljuset med ett barns handflata.
Men ett löv, även om du krossar det, gräver ner det, bränner det,
blir det till en del av jorden och luften.
Vi kan inte bara lämna dem.
Vitrockarna må vara elaka, men de kommer inte att döda Tuatha'an.
Kom igen, skynda er.
Kom. Den här vägen.
Det finns en by i närheten som alltid är snälla mot oss.
"Karaethon-cykeln."
Jag hörde inte ens att du kom in.
-Håll dig undan. -Kära nån. Ni människor är så hetsiga.
Min första dag i Tar Valon kunde jag inte tro all uppståndelse.
Barn som grät, kvinnor som skrek och en pöbel som jagade mig
genom hela staden, viftandes med knivar.
Jag är rädd att jag nästan började bli lite upprörd.
Men det var inte för detta som jag lämnade Steddingen.
Stedding?
-Du är en oger? -Ogier.
Loial, son till Arent, son till Halan. Och vem är du?
Rand.
Rand al'Thor.
Ditt namn låter bekant, Rand al'Thor.
Det är spännande att träffa en Aiel. Jag har läst mycket om ditt folk.
-Jag är ingen Aiel. -Inte?
Rött hår är ett av få fysiska drag
som kan avslöja varifrån en människa kommer.
Jag är från Tufloden.
En Aiel från Tufloden?
-Jag är ingen Aiel. -En Aiel från Tufloden
som insisterar på att han inte är någon Aiel. Udda.
Jag gillar udda ting.
Känner du till den här boken?
Ja.
Varför skulle Jain Farstriders resor göra dig ledsen?
Det är ett förstklassigt äventyr.
Nej. Jag...
En flicka jag känner läste den här boken varje dag.
Hon trodde att hon var Jain själv reinkarnerad.
Det skulle vara ganska osannolikt. Med alla människor...
Det är bara något hon trodde.
Jag förstår. Jag glömmer hur lättsinniga ni människor kan vara med era tankar.
Var är hon nu? Flickan?
Eller är hon en kvinna? Ni åldras så snabbt.
Jag vet inte.
Jag kom till Tar Valon för att hon skulle till Vita tornet, men...
Vad pågår?
Aes Sedai är tillbaka från striden med den falska Draken.
Visar upp honom för folket på gatorna
för att visa farorna med galenskap och maktlystnad, hur långt en man kan...
-Förlåt. Jag måste gå. -Till paraden?
Jag följer med. Låt mig bara samla ihop mina saker.
Vi ses där ute.
Alltid så bråttom, dessa människor.
Tar sig aldrig tid att förbereda sig ordentligt.
Tack för att du sparade en plats.
De tar in den falska Draken.
Det sägs att han var en man som kunde kanalisera. Att han blev galen.
Döda förrädaren!
Mat? Mat?
Låt oss komma överens om en sak, okej?
Okej.
Om det visar sig vara en av oss,
att du eller jag kan kanalisera...
...låter vi inte varandra bli så där.
-Mat. -Jag är seriös.
Jag bryr mig inte ett dugg om profetian,
Aes Sedai, Drakar, vad som helst. Jag vill aldrig bli sån.
-Det ska du inte. -Det vet du inte.
Lova mig.
Jag lovar.
Gör du detsamma för mig?
Självklart.
Hur var paraden?
Han får plocka tomater ur håret i veckor.
Det var värt att se Liandrins min
när hon råkade träffas av en rädisa.
Jag har inte burit vitt sen min fars begravning.
Jag hatade honom.
Efter att han dog,
brukade jag gå ut, stupfull innan jag ens kom till baren,
hitta den minsta, klenaste killen där inne och slå honom.
Sedan började jag mucka med folk som kunde slå tillbaka, hoppades väl att...
...de stoppade mig.
Då träffade jag Kerene.
En dum, ung pojke med en dödsönskan som ger sig på en Aes Sedai.
Hon bara skrattade åt mig.
Och sen bjöd hon mig på en drink.
På något sätt blev vi vänner.
Eller snarare, hon gav mig äran att få bli hennes vän.
Och när hon behövde en Väktare var hon redan så mäktig
att hon kunde ha fått vem hon ville.
Men hon valde mig. Jag kunde inte tro det.
Jag var inte värdig.
Jag bad henne tänka om.
Men hon vägrade.
Hon bara himlade med ögonen, och så fick det bli.
Vi knöt band med varandra,
och jag var tvungen att bli värdig henne.
Min pappa försökte döda mig när jag var 12, så sluta gnälla.
Vita tornet gav mig min första riktiga familj.
Du har rätt.
Det är bra att ni killar alltid har varandra.
Och förmodligen tio Väktare till om Alanna fick bestämma.
Inklusive dig, gamle vän.
-Hitta en annan Aes Sedai... -Vänta tills du förlorar Moiraine.
Säg mig sen hur lätt det är att bara byta kvinna.
Det är dags.
Öppna ögonen, mitt barn.
Så ska det se ut. Helt täckt.
Händerna.
Ta in honom.
Perrin!
Om du bryr dig om henne, kämpa inte emot.
-Sir, snälla. -Kalla mig Child Valda.
Makten sitter i Ljuset, inte mig.
Child Valda, vi är inte dem du tror.
Vi är inga, ingenting.
Vi är alla viktiga under Ljuset.
Men du har rätt.
Ni är inte dem jag trodde.
En Aes Sedai hade redan försökt kanalisera.
Så jag hade redan tagit dina händer.
En av de där häxorna sa till mig en gång
att man faktiskt inte behöver händerna för att kanalisera.
Att händerna, speciella rörelser eller ord bara är hjälpmedel.
Jag kan inte det.
Då har vi bevisat det.
För Aes Sedai kan verkligen inte ljuga,
även om de kan förvränga sanningen.
Så låt oss säga att du inte är en Aes Sedai,
och att den här pojken... Perrin? ...inte är din Väktare.
Ljuset måste ha fört dig till mig av en anledning. Två gånger.
Ljuset gör aldrig nånting utan ett syfte.
-Jag försäkrar dig, sir... -Child Valda.
Child Valda,
jag är bara en flicka från en bergsby, som jag aldrig borde ha stuckit.
Snälla, låt oss bara gå. Snälla du.
Men du kan röra Kraften. Jag vet att du kan.
Så hindra mig från att döda dig.
Nej.
-Ursäkta? -Jag kan inte kanalisera.
Du sa själv att du har svurit dig till Ljuset.
En Ljusets son kan inte döda en flicka som inte gjort nåt fel.
Vad får dig att tro att jag är en man som håller fast vid sin ed?
Att jag inte bara låter dig förblöda här och nu?
Om du ska göra det, så gör det.
Men kom ihåg.
Jag kommer tillbaka i mitt nästa liv
och ska dela dig från topp till tå som den gris du är.
Du skulle ha varit en stark Aes Sedai. En fin ring att lägga till min samling.
Gör det inte... Nej. Nej!
Nej, stopp! Varför gör du så?
För att människor är avsedda att vara av denna jord,
och att kämpa för allt vi har.
Skaparen avsåg aldrig att vi ska ha tillgång till så mycket kraft.
Ni häxor gör narr av vår existens.
Går runt som gudar bland människor.
Tanken att Kraften
kommer någon annanstans än från Mörkret är absurd.
Så jag har blivit kallad att utplåna den,
kvinna för kvinna för kvinna.
Kanalisera för mig, flicka, så dödar jag dig och låter pojken gå.
Kanalisera inte, så dödar jag pojken och låter dig gå.
Jag låter er två diskutera.
Bestäm vilken av er det ska bli.
Stepin.
Jag hörde att du också var inlåst här.
Jag undrade om jag kunde få lite mer av det där teet du hade för att sova.
Det är väl ingen häxbrygd?
Gettunga är en växt.
-Har du fortfarande svårt att sova? -Jag...
Jag...bara ligger där,
och precis när jag håller på att somna
försvinner smärtan.
-Bra. -Nej.
Det är det enda jag har kvar av henne.
Smärtan.
Jag är inte redo att släppa den ännu.
Oroa dig inte.
Jag lovar dig att smärtan aldrig försvinner.
Tack.
Har du rymt?
De är nästan lika gamla som själva Tornet.
De föreställer de tiotusentals män som knöt sig till mina systrar.
De står vakt utanför Salen.
I döden som de gjorde i livet.
-De Röda har inga Väktare. -Nej. Aldrig.
För att ni hatar män.
Är det en fråga eller ett påstående?
Några av mina Röda systrar, kanske.
Kvinnor har Kraften, men män kontrollerar fortfarande mycket av denna värld.
Och de är sällan snälla mot små flickor
som visar en gnista av att vara större än dem.
Men nu när du har undgått Moiraines bur, bör du njuta av din frihet.
Den vägen leder till biblioteket.
Sedan till trädgården.
Persimonerna är mogna.
Rand al'Thor.
Visste du att Ogier har tillgång till Vita tornets område?
Nej. Men varför?
Jag gick dit och hittade kvinnan du talade om.
Vid Ljuset!
Flätan är en distinkt övergångsrit i Tufloden.
-Vi trodde du var död. -Det var mycket enkelt.
-Var är Egwene? Och Perrin? -På väg tror jag.
Nej.
Vad har hänt med honom?
-Nynaeve? -Vem skulle det annars vara?
-Du lever. -Du också.
Knappt.
Räck ut tungan.
Rör mig inte.
Förlåt. Jag är ledsen.
Sov, Mat. Du behöver vila.
Jag tror han kan kanalisera.
Har du sett det?
Nej. Men han tappar sig själv.
Moiraine sa att vi skulle komma till henne i Vita tornet.
Jag vet inte om vi kan lita på henne.
Vi såg vad Aes Sedai gjorde med den falska Draken.
Du gjorde rätt
som tog honom hit.
För att vårda honom.
Vi behöver inte Aes Sedai. Vi är Tufloden-folk.
Jag ska läka vad jag kan,
och när Egwene och Perrin kommer ordnar vi resten. Tillsammans.
Jag har inte sett henne på en månad.
Hon lever.
Du vet, när Egwene var liten, knappt tio, tog hennes föräldrar henne till oss,
gamla Klokfrun och mig.
Hon hade en infektion som hade angripit musklerna.
De krampade så illa att hennes ben böjdes bakåt av sig själva.
Det är därför den kallas benbrytarfeber.
Vanligtvis, innan personen dör, knäcker de itu sina ben och armar.
Den Gamla Klokfrun...
Hon visste inget råd,
så hon bryggde ett te för att underlätta hennes bortgång.
Men jag kunde inte.
Så jag tog Egwene i händerna, och hon höll fast så hårt.
Och hon tittade på mig och sa: "Jag är inte redo."
Hon var så liten.
Hon låg bara där hela natten
medan hennes kropp försökte bryta sig itu.
Och hon grät inte. Inte en enda gång.
Hon vägrade dricka Klokfruns te.
På morgonen hade febern brutits ner. Inte hon.
Låter rimligt.
Egwene är många saker. Men framför allt är hon obrytbar.
Egwene, sluta.
Om det måste vara en av oss är det jag.
Nej.
Det här är vad jag förtjänar.
-Laila, jag dödade henne. -Nej.
-Nej, Lailas död var inte ditt fel. -Jo, det var det.
Vi kämpade mot dem tillsammans. Trollockerna.
Och jag dödade en.
Men så hörde jag en till bakom mig, och jag svingade med all min kraft.
Men det var hon.
Mina egna händer.
Min egen yxa.
Jag dödade henne.
Jag dödade min fru.
Jag förtjänar detta.
Nej.
Har vi fattat ett beslut?
Då så. Inget beslut är ändå ett beslut.
Så småningom kommer pojken att förblöda.
Det var en olycka, Perrin. Inte ditt fel.
Och det kan ta dig hela ditt liv att inse det, men du kommer att göra det.
Jag lovar.
Du kommer att inse.
Nej, Egwene! Nej!
Driv.
Bara driv.
Så där ja.
Jag är svårare att döda än så, flicka lilla.
Speciellt med en så liten låga.
Ärligt talat förväntade jag mig mer.
Ljus, skydda mig.
Vad är du?
Kom, vi går.
Ni två, stanna!
Kom. Skynda.
-Han skadar oss inte. -Hur vet du det?
Skynda dig.
Ska du gå och lägga dig, syster?
Jag är förvånad att du minns var ditt rum är.
Hur länge sen var det? Två år?
Och att återvända med ett sådant pris.
Var är Nynaeve?
Säkert undangömd, antar jag?
Hon vilar säkert efter sin långa resa.
Du ser också lite sliten ut.
Du vet, det jobbiga med att
alltid komma och gå, Moiraine,
är att när Nynaeve blir en Lärling,
och trots hennes oroande misstro mot Aes Sedai,
kommer hon att bli en Lärling,
är du inte här för att vägleda henne.
Hennes råa talang och brist på kontroll behöver mentorskap.
Tror du hon kommer att välja Röd?
Klokfrun från Tufloden?
Efter att hon kanaliserade och läkte en döende?
Våra Gula systrar kommer gärna vilja ha henne, det är sant.
Men det finns en viss
viljestyrka hon inte kan dölja.
En känsla av att världen skulle vara bättre om alla följde reglerna.
Hennes regler.
En sak hon dock inte delar är ditt förakt för män.
Du får söka konvertiter någon annanstans.
Inte många som fortfarande offrar för att avvärja de Förlorade.
Dessa tillhörde min mamma.
Det enda som fanns kvar i hennes hus när hon dog.
Och vem försöker du hålla borta?
Ishamael, lögnens fader.
Jag måste se klart nu. Jag måste se sanningen.
Tror du på något av det? Tror du att de kan beröra vår värld?
De Förlorade sålde sina själar till Den Svarte för evigt liv.
Även om den förre Draken bannlyste dem...
Evigheten är en väldigt lång tid.
Mycket lång tid.
Du, det räcker nu.
Jag stannar hos dig till morgonen.
Tror du att Stepin godtar ditt erbjudande?
Jag vet inte.
När en Väktare förlorar sin Aes Sedai är smärtan så djup,
att det nästan är som om han svalt hennes död.
Jag har läst att det finns ett sätt att upplösa bandet.
Så ja, syster. Gör inte det.
Lan har inget att oroa sig för.
Du kommer att vara med oss länge.
Vad har du gjort där ute alla dessa år?
Om du inte har gjort det till en vana att använda detta som din matsal,
antar jag att du kommit av en anledning?
Jag fick besked att Amyrlin återvänder från Caemlyn.
Hon har kallat oss till Salen
att svara för Logain.
Hon är ute efter blod, efter någon att skylla på.
Siuan Sanche är många saker,
men hon har aldrig vänt sig mot en syster utan anledning.
Moiraine, det här stället är inte detsamma som när du lämnade.
Du är en av de få systrarna som är tillräckligt stark för att utmana henne.
Men jag har inga anspråk på Tronen. Har aldrig haft.
Ingen har en aning om vad du har anspråk på.
Liandrins styrka växer,
fler och fler systrar lyssnar på henne, och inte bara de Röda.
Allt jag säger är att för någon som så sällan är i Tornet,
har du två mycket mäktiga fiender här.
Var försiktig, min vän.
Tack för varningen.
En dag måste du anförtro någon dina hemligheter.
Annars tär de på dig inifrån och ut och lämnar dig lika kal som det här rummet.
God natt, Moiraine.
Tja,
kanske när jag är knuten till Alanna
och känner hennes band till Ihvon och Maksim, men...
...ändå...
Jag vet inte, jag har aldrig varit med en man.
-Två män. -I synnerhet inte två män.
Men, det finns en första gång för allt.
Du antar att de vill ha dig.
Varför skulle de inte vilja ha mig?
Berätta om Klokfrun.
Inget att berätta.
För du har aldrig pratat mycket. Men jag har ögon.
Hon rörde vid Kraften för första gången för att rädda ditt liv.
-Hon har knappt pratat med mig sedan dess. -Hon är envis. Känner sig själv.
-Hon vet att hon faller för dig. -Det vore oklokt av henne.
Kärlek är inte alltid klok. Men ändå låter vi det hända,
annars skulle livet vara outhärdligt.
Tja, jag kan uthärda mycket.
Jag vet.
Al'Lan Mandragoran.
Lägg handen på honom.
Befria oss från vår sorg.
Undertexter: Ika Forssell
Kreativ ledare: Bachar Haj Bakir