V PŘEDCHOZÍCH DÍLECH...
Dvacet let je lovíme, a oni se nám ztratí.
Zajali jsme muže, který si říká Drak Znovuzrozený.
Zákon platí stejně pro nás jako pro něj.
Dotkla ses zdroje.
Ne!
Už nikdy nebudeš stejná.
Zaříkej pro mě.
Světlo chraň.
Co jsi zač?
Muži i ženy, kteří okusili sílu,
a ta jim byla odebrána, už nemají život.
Musíme Mata od těch žen držet dál.
Jestli dorazili, dozvím se to.
A řekneš mi to?
Ale nevím, jestli jí můžeme věřit.
Nepodceňuj ženy v této věži.
Každá z nich má svůj vlastní cíl, vlastní plán.
Amyrlin se vrací z Caemlynu.
Svolala nás do síně, abychom se zodpovídaly za Logaina.
Lační po krvi.
Vstávej, Siuan.
-Ryby berou, tati? -Jo. Líbají hladinu.
Skáčou pro snídani?
-Tak to bychom je měli chytit. -Než to udělá jiný parchant.
Tak pojď.
Siuan.
Nikdo to neviděl.
Jen my dva. A z dohledu vesnice. Takové máme pravidlo.
Ale tatínku...
Moudrá žena ví, kde jsou její meze.
Neposouvej ty své.
Před týdnem jsi ty uzly rozmotat nesvedla.
Zlepšuješ se.
Tati?
Klaď návnady a motej uzly každý den.
Nebuď líná a nepoužívej místo toho sílu.
A jak dostaneš takový úlovek sám?
Já to zvládnu.
Ale bez lodi a domu?
Nedělej si o mě starost.
Kdy se můžu vrátit domů?
Až pro dívky jako ty bude v Tearu bezpečno.
Pojď se mnou, tati.
Už to dál nejde, jako se ryba nemůže dotknout Měsíce.
Ryba se každou noc dotýká odrazu Měsíce.
Vidíš?
Jsi na tohle místo moc chytrá.
Je čas jít.
Nepatřím tam, do Bílé věže.
Měla bych být tady s tebou.
Siuan.
Podívej se na mě.
Dokážeš velké věci.
Jestli tě tam někdo bude chtít zostudit,
ukážeš jim, kdo jsi.
Siuan Sanche.
Dcera řeky.
Chytrá jako štika.
Silná...
jako příliv.
KOLO ČASU
Věnujte jí všechny pozornost.
Přichází.
Strážkyně pečetí,
Plamen Tar Valonu. Stolec amyrlin.
Přiveďte nepravého Draka.
Proč je ten muž spoutaný?
Je umírněný, nepředstavuje žádnou hrozbu.
Logaine Ablare.
Víš, proč jsi tady?
Víš, co se o tobě říká...
Aes Sedai, čím dál putuješ od této věže?
Že jsi slabá.
Slabší než kdykoli předtím.
Kdyby před sto lety nějaký muž prohlásil,
že jde do Bílé věže sesadit amyrlin z trůnu,
nikdo by ho nenásledoval.
Už jen za ten návrh by mě zabili.
Ale když jsem prohlásil, že si pro tebe jdu,
do roka jsem měl za zády armádu.
A ta vaše přehlídka, na níž jste se předváděly se svou trofejí...
Víš, co si lidé budou pamatovat?
Zapamatují si, že devíti mocným Aes Sedai
se postavil jediný muž.
A že tu zelenou mrchu přišpendlil ke zdi.
Ať si mimo tuto síň a toto město říkají, co chtějí...
Mě tak snadno neoklameš.
Jestli hledáš svobodu ve smrti,
pak věz, že zde ji nenalezneš.
A můžeš si plivat svůj jed, jak je libo.
Posloužíš jako výstraha
všem ostatním falešným drakům a mužům opovažujícím se zaříkávat.
Dny svého žití prožiješ sledován a zkoumán,
nikdy svobodný,
dokud zcela nepropadneš šílenství.
Toť můj ortel.
Odveďte ho.
Zabij mě.
Prosím, zab mě. Prosím tě.
Ne. Ne!
Zabij mě. Prosím.
Moc tě prosím.
Zabij mě.
Prosím! Zabij mě!
Zabij mě!
Liandrin.
Alanno.
Moirain.
Předstupte.
Vy ostatní ve Světle odejděte.
Ten muž si zasloužil spravedlivý proces, ne tak svévolné zacházení.
Neměly jsme na výběr, Matko.
Byl to nejmocnější muž, jakého jsem kdy viděla.
Má štěstí, že je naživu.
Začala jsi nosit šál před mnoha lety, Liandrin.
Zapomněla jsi svůj výcvik?
Nejdřív zaštítit.
Pak umírnit. Až nakonec zabít.
Ale neviděla jsi, co jí udělal!
Odpusť, Matko.
Žádám amyrlin o shovívavost.
Kerene zemřela, aby nás ochránila,
protože věděla, že nepravý Drak je moc silný.
Liandrin zvolila správně.
My všechny.
Kdybychom ho nezkrotily,
byly by zabity všechny naše sestry, nejen Kerene.
Naše zákony tu nejsou, aby bránily naše životy
nebo naše pohodlí.
Existují, aby před námi ochránily náš lid.
Liandrin, velela jsi, když Kerene padla.
Chyba je na tobě, stejně jako trest.
Zamyslím se nad tvým trestem.
Máš k tomu ještě co říct, dcero?
Jsem jen překvapená.
Nezajímáš se o tu dívku.
Když jsme Moirain našly,
cestovala s nejmocnějším zaříkávačem
za posledních tisíc let. Mocnějším, než kdy budeš ty, Matko.
A přesto Moirain o dovednostech té dívky nic neřekla.
Nic jsme nevěděly,
dokud Nynaeve al'Meara nevyléčila naše zranění.
-Nevěděla jsem, že umí zaříkávat. -Promiň, cos říkala?
Nevěděla jsem, že umí usměrňovat.
Ale musela jsi vědět, že je víc než prostá vesničanka,
muselas vědět, že je výjimečná.
Měla jsem podezření.
Směřuješ k něčemu, Liandrin?
Moirain jezdila do věže a zpět
dvacet let.
Její úkol, úkol všech modrých,
je shromažďovat tajemství a odhalovat nebezpečí dřív, než nás zasáhne do srdce,
než zasáhne tebe, Matko.
Ale trolloci nás napadli od západu
a Logainova armáda se přihnala od jihu
bez jediného Moirainina varování.
Proč?
Navrhuji, aby ses jí zeptala, Matko.
To je záležitost modrých, Matko.
-Žádný výslech v této síni. -Zde se posuzují všechny záležitosti.
Pokud nenaznačuješ, že amyrlin si nepřeje Moirain vyslýchat,
protože Matka sama byla jednou modrá?
Moirain Sedai...
Odešla jsi z věže před dvěma lety.
Kam jsi jela?
Z Tearu do Dvouříčí, po cestě jsem navštívila mnoho měst.
Jaký byl účel tvé cesty?
Odpusť mi, Matko, to říct nemohu.
Nemůžeš?
Nebo nechceš?
Na kolena.
Zeptám se tě ještě jednou.
Jaký je účel tvých cest?
To nemohu říct.
Opovažuješ se mi vzepřít?
Možná je to tvou vznešenou krví, lady Moirain Damodredová,
že pohrdáš těmi, kteří jsou podle tebe pod tvou úroveň.
Zdá se, že mimo tuto věž si děláš, co se ti zlíbí.
Ale já představuju stolec amyrlin.
Tohle je moje věž, moje město,
můj svět,
z Tearu po Dvouříčí a každým městem mezi nimi.
Dobře si to pamatuj, když jsi tady.
Dobře si to pamatuj, až se tvé čelo a rty dotknou tohoto mramoru,
a pros svou Matku o milost.
Zamyslím se nad tvým trestem a zítra vynesu rozsudek.
Nyní odejděte ve Světle.
Omluv se jí, veřejně, dokud můžeš.
-K čemu by mi to bylo? -Nebuď paličatá.
Co je?
Čekala jsi, že ti za to, cos řekla, poděkuju?
To, stejně jako všechno, co děláš, bylo pro tvůj vlastní prospěch.
Zapomínáš, že tě znám.
A ať se chystáš k čemukoli, milá zlatá,
měla bys to rychle dokončit.
Zítra přijde zúčtování.
-Je na tom moc zle? -Hůř, než jsem čekal.
Tohle je ta místnost.
-Ano, Aes Sedai, ale... -Jdi dolů.
Nechoď sem, nehledě na to, co uslyšíš.
Nynaeve, už jsi zpátky? Ty...
Moirain.
Ty žiješ.
Taky tě rád vidím.
Egwain, Perrin, jsou tady?
Mám své špehy.
Až přijdou, dozvím se to.
Jak dlouho už vypadá takhle?
Měsíc, možná dva.
Nic to není. Jen horečka.
Vím, proč jste tady.
Vím, co Aes Sedai dělají mužům jako já.
Nebuď hlupák.
-Nesmíte mu ublížit! -Polož to.
Jak je hodný, snaží se.
-Nehýbej se. -Nezaříkával.
-Klid. -Mate, řekni jí to!
-Nezaříkával! -Svět nepotřebuje Draka, jako jsem já.
-Co se mu děje? -Chlapče hloupý.
Vzal jsi ho z Shadar Logoth?
Držte ho.
Oba dva!
Děkuju ti.
-Za co? -Že jsi mu pomohla.
Cos myslel, že udělám?
Viděl jsem, jak jsi k sobě přenesla temnotu. Vzala jsi zlo z Mata na sebe.
Udělala bych to pro každého z vás.
Stačilo říct: „Není zač.“
Pokud Mat nedokáže usměrňovat, pak není...
Byla to jen temnota z města Stínu?
Nevím. Je silnější, než má právo být.
Kdyby nebyl, ta dýka by ho pohltila už před týdny.
Musíš být opatrný.
Musíš ho hlídat.
Uzdravila jsem jeho spojení s dýkou,
ale žila z temnoty v něm stejně jako on.
Jestli se jí znovu dotkne,
může být navždy ztracen.
-Samozřejmě. -Nynaeve.
-Staviteli. -Jak jsi je našla?
Lepší otázka by možná byla,
proč jsi mě nevyhledala hned, když jsi v Matovi spatřila temnotu.
Tvá hrdost tě mohla stát přítele.
Jestli se máš nazývat Moudrou, pak bys jí měla začít být.
Kéž bys chodila na sněmy ve věži jako my.
Byla jsem roky na cestách, Maigan. Nezáviď mi to.
Můj čas je omezený.
Nechci ho plýtvat představami nad tím, co tě čeká po tom výstupu v síni.
Siuan ztrácí kontrolu.
Nad zdravým rozumem nebo mocí?
Zelená dnes mluvila za rudou. A ty také.
Celý svět se zbláznil.
U západního pobřeží se ztrácejí lodě.
Na této straně Páteřního pohoří viděli Aiela.
Trolloci napadli Dvouříčí a jistá Aes Sedai potopila převoz přes Taren.
Tvoje síť informátorů se rozmnožila.
Poslaly jsme jim tvým jménem odměnu.
Jak se trollokům podařilo nepozorovaně vniknout do Dvouříčí?
Nevím.
Nejen amyrlin zajímá,
co přesně tam venku v té divočině děláš.
Tak třeba jsem sem přivedla nejsilnějšího zaříkávače v historii.
Můžeš Siuan Sanche nenávidět jak chceš, ale kdysi byla modrá.
Dlužíme jí naši věrnost a ochranu.
Stará spojenectví se mění, ale my musíme být jednotné.
Zastanu se tě u Siuan. Ale buď rozumná, ať dokáže ocenit, co pro nás znamenáš.
Potřebujeme tě tady ve věži natrvalo.
Z jakého důvodu?
Možná budu muset odjet na západ, abych vypátrala zmizelé lodě.
Už ses nacestovala dost.
Je čas usadit se, Moirain.
Udělej si pohodlí. Jsi zpátky doma.
Další tajemství?
-Jak dlouho myslíš, že tu jsou? -Jen den, nanejvýš dva.
Jak jsem je uviděla, poslala jsem zprávu.
Moirain.
-Rand a Mat, jsou tady... -Moji lidé sledují jejich příchod.
Ale podle mých zpráv jsou naživu.
Díky Světlu.
Žlutá sestra mi sdělila, že vás sebrali Bělokabátníci.
Já sebrala něco jim.
Valda už žádným tvým sestrám neublíží.
Nechodí na zemi schopnější léčitelky, než jsou žluté adžah Aes Sedai.
Bude, jako by se mu nic nestalo.
Aspoň navenek.
Dělám si o něj starost. Jeho oči.
Když ho Valda mučil, zezlátly.
Jako vlčí.
Stalo se ještě něco neobvyklého?
Bělokabátníky napadli vlci, když jsme tam byli.
Ale on se jich nebál.
Jako by ho...
-poslouchali. -Nikomu to neříkej.
V tomto městě jsou mnozí, včetně Aes Sedai,
kteří by mu kvůli tomu ublížili.
Je Drak?
Spoustu toho o Draku Znovuzrozeném nevíme,
jakou bude mít podobu, jakou mocí bude vládnout.
Prozatím si odpočiň.
Uzdrav se a nech i jeho, ať se vyléčí.
Přijď zítra, až pro tebe zavolám,
ale nikomu neříkej, kam jdeš.
Skryla jsi naše pouto.
To už jsou nejmíň dva roky.
Myslela jsem, že pauzu uvítáš.
Není to tu tak bezpečné jako kdysi.
Všichni tě sledují.
Nejsi tu v bezpečí, Moirain.
A nemůžu tě ochránit, když tě necítím.
Máš pravdu.
No, to je prvně.
Naši nepřátelé jsou všude.
Tvou prioritou musí být chránit naše přátele z Dvouříčí.
Když jsou teď konečně zpátky.
Dobrou noc, Lane.
Vrať se před svítáním.
To je rozkaz?
Znělo to jako návrh?
Budu hlídat, dokud se nevrátíš.
Pozdravuj ji.
Co sis myslela?
Balancuju na hraně nože a ta... To představení, cos mě donutila hrát,
nám všechno, o co se snažíme, dost zkomplikovalo. Nesměj se.
Zbytečně a hloupě riskuješ.
Je mi odpuštěno, Matko?
Nesnáším, když mi tak říkáš.
Tolik k zachování neutrality amyrlinského stolce.
„Žádný život, žádný milostný vztah.
Nic než stolec.“
Kdy jsme se my dvě řídily pravidly?
Ta jsou nová.
Rok, možná dva stará.
Bylas tak dlouho pryč.
Na kolena.
U Světla, tvůj vkus na pivo se nezlepšil.
Co je?
Našla jsem Draka.
-Tu dívku z Dvouříčí? -Snad.
Je to složité.
V jediné vesnici jsem našla pět potenciálních Draků.
-Pět? -Ale jen čtyři ve správném věku.
A Nynaeve je moc stará.
Ale její sílu nemůžeme přehlížet.
Nevím, každé město má jinou pověst
o místě Drakova znovuzrození.
O tom, jak budou vypadat
a jakým způsobem rozbijí nebo zachrání svět.
-Naše proroctví mluví jasně. -Jsou stará 3000 let.
Různé Aes Sedai je překládaly zas a znovu.
Od Kejklíře jsem slyšela příběh o několikahlavém draku.
Poslední Drak byl jeden muž.
Proč by Kolo rozdělilo dračí duši do vícero těl?
Co když se Gitařina vize mýlila?
Bylas u toho, když měla tu vizi o narození dítěte.
Nikdo kromě nás tam nebyl.
Hledáme ho už dvacet let. A teď toho vím míň než tehdy.
Jen z tebe mluví vyčerpání.
Co kdybychom zasvětily ostatní? Řekly jim, o co se snažíme.
Nikdy nás nesmějí podezírat, že spolupracujeme.
Pokud to zjistí jiná sestra, zastaví nás.
Zapomněla jsi na to?
Řekni něco.
Řeknu, až se přestaneš ježit.
Ty malá ježovko.
Zatraceně. Nemůže ti to vždycky projít.
Jádro každého proroctví je vždy stejné, ať je Drak
jeden nebo je jich víc, muž nebo žena.
Drak buď Temného porazí,
nebo se k němu přidá.
Radši ho zabiju, než abych mu to dovolila.
Dobře.
Co mi skrýváš?
Své sny.
Víš...
Začaly se mi zdát před pár měsíci a posledních pár týdnů každou noc...
Vidím to samé.
Temného, v Oku světa.
Je slabý, stěží má nějakou sílu,
ale sílí každým dnem.
Můžeme ho zničit, když půjdeme hned.
-Víme, kde je. -Nevíme, který z nich je Drak.
Vezmi je všechny.
Odsoudily bychom ty zbylé čtyři k jisté smrti.
Možná, a možná ne.
Kdokoliv vstoupí mezi Draka a Temného, zemře.
To víš.
Zítra tvůj rozsudek musí znít exil.
Proč?
Maigan mi nařídila zůstat ve věži.
Myslela jsem, že budeme mít víc času.
To si myslíme vždycky.
Že ano?
Jednou budeme.
V tomhle životě nebo příštím.
Odpočívej.
Myslíš, že teď můžu spát?
Jsem tady.
Dal jsem ho do tvé ložnice.
A Mata?
Zotavil se natolik, že se hned zrána může topit v pivu.
-Dokáže jet na koni? -Mat Cauthon?
Tak se jmenuje, že?
Stejný chlapec, kteréhos navštívila včera u Světla požehnání?
Zvláštní, že on a jeho společník Rand
jsou také z Dvouříčí,
stejně jako ti dva cizinci v péči našich žlutých sester.
Možná jsou všichni přátelé Nynaeve?
Amyrlin bude jejich vzájemný vztah jistě velmi zajímat.
Vím o tom muži, se kterým se stýkáš v Northharboru.
Jdi pryč a nikdy už se o tom nezmiňuj.
Nebo řeknu rudým sestrám, kde bydlí.
Obě víme, co mu provedou.
-Co mám čekat? -Je velmi pozitivní.
To zvládnu.
Sláva stavitelům.
Je mi ctí.
Jsem Moirain Sedai.
Loial, syn Arentův, syna Halana.
Tvé jméno mi zpívá v uších, Moirain Sedai.
Děkuji, že jsi přišel.
Omlouvám se za tak náhlý vzkaz.
Byl jsem jím dost překvapen,
i tou naléhavostí k odpovědi, i na lidské poměry.
Připouštím, že je to vada našeho druhu.
Ale Kolo nás postavilo před krizi,
ale zároveň nám možná dalo...
Způsob, jak ji překonat.
Ale potřebuji tvou pomoc.
Vítej do věžní síně.
Legrační. Přesně tak jsem se tvářila já,
když jsem tu byla poprvé.
Je to...
Stolec amyrlin.
Není to...
matoucí?
Nazvat ženu i trůn stejně?
Klidně se jí zeptej.
Stolec amyrlin si vyžádal tvou audienci.
Ale nejdřív tě chce ještě někdo vidět.
Když nedokážeš vést svět z místnosti ze dřeva a hlíny,
jak si můžeš říkat vůdce?
Nynaeve?
Egwain...
Myslela jsem, že jsi mrtvá.
To i ten trollok, co mě unesl.
-Co tu děláš? -Vím, že si máte hodně o čem povídat.
-Ale amyrlin nás očekává. -Ať čeká.
Siuan Sanche čeká jen na jednu ženu.
A ty to nejsi.
Vstupte.
Pojďte.
Blíž.
Takže...
Tohle jsou ty dvě, Moirain.
Vítejte v Bílé věži.
Jsem stolec amyrlin, ale dnes mi můžete říkat Siuan.
Nejsem taková, jakou jste mě čekaly?
Doneslo se mi, že jsi nejmocnější zaříkávač,
kterého jsme za poslední tisíciletí měli.
-Nynaeve al'Mearo. -To musíte mít laťku hodně nízko.
A ty, Egwain al'Vero.
Tvá statečnost a zápal
přivedly zpět prsteny Velkého hada mých padlých dcer.
Děkuju ti.
Když jsi nám namazala med kolem huby, můžeš nám už říct, o co ti jde?
Znám ten pocit,
že si zasloužíš něco jiného,
než ti tento život nabízí.
Říkat si, proč nemůžeš prostě...
zůstat doma,
milovat lidi, které máš ráda, zestárnout s nimi,
chránit je a podporovat,
vlákna proplétající se bez následků tam a zas zpět.
Ale pravda je taková, že vy dvě jste předurčeny k velkým věcem.
Na vašich bedrech teď leží osud nás všech.
Na rozhodnutích, která v nejbližších dnech učiníte,
na vaší vnitřní síle.
Nemluv se mnou, jako bys mě znala.
Nechceme se toho účastnit.
No tak.
Kolu je jedno,
zda jsi mladá, bojácná, malicherná nebo slabá.
A docela jistě se nestará o to, co chcete.
Kolo vás k tomu povolalo,
ať to dokážete unést nebo ne.
Poslední bitva se blíží.
Co kdokoli z nás chce, je teď bezvýznamné.
Záleží jen na tom, co uděláte.
A co je potřeba udělat?
Je čas.
Budu s tebou stát v síni, jestli chceš.
Budu v pořádku.
Děkuju.
Jen dohlédni na to, aby tam byli.
Povstaň, Moirain Sedai.
Dospěla jsem k verdiktu.
Za tvou neposlušnost a nepoddajnost
budeš vyhoštěna z věže.
Aby bylo zajištěno, že své pokání uskutečníš,
budeš přísahat, že trest přijímáš, na posvátný prut přísah.
Přísahej, Moirain Sedai,
zde v této posvátné síni před svými sestrami.
Jediná síla činí tuto přísahu neporušitelnou a věčně závaznou.
Při Světle a mé naději ve spásu a znovuzrození
já, Moirain Sedai,
přísahám, že uposlechnu trestu stolce amyrlin
a nevrátím se dřív, než mě zavolá domů,
nebo ať se tvář Stvořitelova ode mne odvrátí
a mou duši pohltí temnota.
Při Světle a naději na mou spásu...
a znovuzrození...
já, Moirain Sedai,
přísahám, že budu ctít a poslouchat Siuan Sanche,
dceru řeky,
chytrou jako štika,
silnou jako příliv,
a nevrátím se, dokud mě nepřivolá domů.
Nebo ať se Stvořitelova tvář ode mne odvrátí...
a temnota pohltí mou duši.
Dokonáno jest.
Teď se otoč, pohlédni do tváře svým sestrám
a opusť tuto věž.
Moirain Sedai.
Staviteli, děkuju, žes dodržel svůj slib.
Jsi sám?
Vypadáš příšerně.
Rád tě vidím.
Říkala jsem ti, že tě najdu.
Aspoň jsem nebyl tak hloupý, abych kradl ďábelskou dýku.
Na vyprávění bude čas na cestách.
Co to děláte?
Cesty by nepřežili.
Egwain a já jsme jim řekly, co pověděla amyrlin.
Ale nikdo z nás tě nebude slepě následovat, aniž by znal odpovědi.
O Cestách jsme slyšeli v našich pověstech, ale nikdo z nás neví, co jsou zač.
Starobylé stezky mimo čas a prostor.
Jeden krok na nich může být v našem světě jako stovky kilometrů,
jeden dech se může rovnat...
Je to nejrychlejší cesta k Oku světa.
A co tam, v Oku?
Vězení Temného,
místo, kde byl uvězněn posledním Drakem za cenu velkých ztrát.
A jeden z vás teď dokončí práci započatou v jednom z předešlých životů.
Ale nevíš, kdo z nás je Drak.
Když jsme odešli z Dvouříčí,
nemohla jsem vám věřit, tak jsem vám nic neřekla.
Ale teď už vás znám a...
Budu mluvit otevřeně.
Když se tady otočíme
a nezastavíme Temného, dokud je stále slabý,
celý svět upadne do temnoty.
Milionové armády trolloků a Stínů
se přeženou zemí a zabijí a sežerou každou lidskou duši.
Ve srovnání s tím, co nastane, není ta spoušť u vás ve vesnici nic.
Země bude hořet.
A až přijde nový věk,
bude vystavěn z popela míst a lidí, které milujeme.
A co ti, kdo nejsou Drak? Co bude s nimi?
To nemůžeme vědět s jistotou, dokud ten okamžik nenastane.
Můžu si to ještě rozmyslet?
Už není cesty zpět.
To, co se teď stane, je mimo naši kontrolu.
Kolo se otočí, kam je mu po vůli.
Zapalte pochodně.
Počkat. Mate.
-Mate. -Co to děláš?
-No tak, Mate. -Brána se zavírá.
Mat neprošel.
-Mate! -Mate!
-No tak, Mate!
-Dělej. Pospěš si! -No tak!
-Hni sebou. -Mate!
-Mate, pospěš si, no tak. -Mate, pojď!
Překlad titulků: Vixo
Kreativní dohled Ludmila Vodičková