V PŘEDCHOZÍCH DÍLECH...
Bylas tak dlouho pryč.
V jediné vesnici jsem našla pět potenciálních Draků.
-Nynaeve? -Egwain...
Ať je Drak jeden nebo je jich víc, žena nebo muž,
jádro každého proroctví je vždy stejné.
Drak buď Temného porazí,
nebo se k němu přidá.
Musíš být opatrný.
Musíš ho hlídat.
Jsi pěkný parchant, Padane Faine.
Je mi potěšením jako vždy.
Dospěla jsem k verdiktu.
Budeš vyhoštěna z věže.
Temného, v Oku světa. Můžeme ho zničit.
-Nevíme, který z nich je Drak. -Vezmi je všechny.
Ostatní bychom odsoudily k jisté smrti.
O Cestách jsme slyšeli, ale nikdo z nás neví, co jsou zač.
Nejrychlejší cesta k Oku světa.
-Mate! -Mate!
-No tak, Mate!
-Dělej. Pospěš si! -No tak!
-Hni sebou. -Mate!
Mate!
Tigrain!
KOLO ČASU
-Mate! Pojď! -No tak!
-Mate! -Pospěš si!
-Mate, ne! -Mate!
Přestaňte! Musíte ji znovu otevřít.
-Bez něj nejdeme. -Rozhodl se sám.
Vážně? Nebo jsi za něj rozhodla ty?
Ty znáš temnotu v něm líp než kdokoli jiný.
Myslíš, že je připravený na to, co nás čeká?
Samozřejmě že ano.
Už jsme ztratili příliš mnoho času.
Držte se u mě.
-Musíme otevřít bránu. -Jak? Sotva usměrníme...
Znovu otevřít bránu bohužel není možné.
Na Cestách se jediná síla používat nedá.
Byli byste vydáni napospas Machin Shin
a žadonili, aby vám vysál duši.
-Co je Machin Shin? -Moirain Sedai se pohybuje rychle.
A my ogierové nejsme zrovna vyhlášení svou... rychlostí.
Omluvte mě.
Mluvíme o Matovi. Nemůžeme ho opustit.
My ho neopustili.
On opustil nás.
Tomu přece nevěříš?
A co budeme dělat?
Bránu otevřít nemůžeme, ani bez nich najít cestu ven.
Tak si tu radši sednem a umřem?
Až bude po všem, najdeme ho.
To vám slibuju.
-Co když je to on? -Mat?
Je nedílně spjatý s temnotou.
Byl přitahován dýkou,
čerpala z něj energii stejně jako on z ní.
Co když je to on?
Pak ho nemůžu nechat, aby se k Temnému vůbec přiblížil.
Vím, jak by volil.
A nemůžeme si dovolit, aby se Drak přidal na stranu Stínu.
Pomyslete...
že na každém ostrově kdysi vzkvétaly ovocné stromy,
že tyto zjizvené kamenné stezky byly kdysi hladké a zelenaly se,
porostlé travou.
Ale nyní stačí jeden chybný krok
a propadnete se do prázdnoty bez konce. Nebo ještě hůř...
Je něco horšího než spadnout do bezedné jámy?
-Ano, jistě. Napadá mě alespoň... -To stačí, Loiale. My to chápeme.
Dlužím Moirain tři stříbrné.
Zamračila ses.
Já sázel na špulení rtů.
Mat je tam víc v bezpečí než tady. To ti můžu slíbit.
Počkejte.
Tamhle nahoře něco je.
Je to jeden z milníků, ale...
To je podivné.
Milník by žádný ogier nepoškodil.
Jako by se ho někdo pokusil zničit,
zabránit lidem najít cestu.
A přečteš ho ještě?
Prosím o trpělivost.
Jestli žádá o trpělivost on, tak tu umřeme...
Zatímco bude Loial zjišťovat správnou cestu, odpočineme si.
Dojít k další bráně je alespoň den cesty, takže...
Naberte síly, dokud můžete.
Jak to, žes ho viděl?
Nevím.
Víš, co ten milník poničilo?
Něco nás sleduje.
Pojď.
Rande...
Viděl jsi...
Co je to?
Ne!
Zpátky!
Trolloci by na Cestách vůbec být neměli.
To vysvětluje, jak se nepozorovaně dostali do Dvouříčí.
-A ten milník. -Neochladilo se tu?
-To ne. -Nechtěla jsem zaříkávat.
Co je Machin Shin?
Ve starém jazyce to znamená „černý vítr“.
A co to má být?
Machin Shin k vám bude mluvit. Neposlouchejte.
Nikdy se k bráně nedostaneme.
Jak daleko je to do Fal Dary?
-Je to blíž, ale... -Vezmi nás tam.
-Běžte! -Rychle!
Tudy. No tak, honem.
-Běžte! -Rychle!
Brána je před námi.
Ve všem ses mýlila.
Zabiješ ty děti, a budeš tomu říkat hrdinství.
Jsi nula.
Podvodnice, šejdířka.
Egwain tě nikdy nebude milovat tolik jako ty ji.
Jednou už tě opustila a udělá to znovu.
Chtěl jsi, aby Laila byla mrtvá a nestála ti v cestě, proto jsi ji zabil.
Protože jsi jinou ženu miloval víc než tu svoji.
Nedokážeš ji ochránit. Budeš se dívat, jak umírá.
Uslyšíš jejich křik, až budou umírat, stejně jako jsi slyšela rodiče.
A neuděláš nic, abys je zachránila.
Ztratila jsi Mata a teď přijdeš i o ostatní, o jednoho po druhém,
dokud nebudeš mít nic a nikoho.
Ne!
Nedokážeš je ochránit.
Nedokážeš!
Ne!
Prosím! Pospěš si!
Rychle, je otevřená.
Nynaeve!
Pojď.
Dobrá práce, všichni.
Kde to jsme?
Opevněné město Fal Dara.
Poslední bašta proti Pustině.
Oko světa je den chůze za městem.
Ale tady si odpočineme. Máme v Pohraničí přátele.
Ať jste ve větru slyšeli cokoli,
vytěsněte to z mysli.
Jak je to dlouho, cos naposledy prošel touto branou?
Dai Šane.
Jménem lorda Agelmara tě vítám zpět ve Fal Daře.
Vítej doma, ty zatracenej pacholku.
Hřeje mě u srdce, že jsi tu, Dai Šane.
A ty, Moirain Sedai.
Čemu vděčíme za to potěšení?
-Jsem tu s varováním. -Nech mě hádat.
Tady moje úzkostlivá sestřička napsala do Bílé věže
nafouknuté skazky o rozrůstající se Pustině a nájezdech trolloků?
Oceňuji tvou péči,
ale město vždy bylo a bude schopné ubránit se samo.
Mohu vás ujistit, že ani já, ani jiná Aes Sedai nepochybuje
-o vaší schopnosti udržet Pustinu na uzdě. -To doufám.
Tarwinovu průrvu střežíme tisíc let
a odrazili jsme armády trolloků, ze kterých by zesinala i Aes Sedai.
Vážím si toho, že jste si udělali výlet do Pohraničí,
ale obávám se, že nadarmo.
Lorde Agelmare, nechte mě prosím domluvit.
Nemám vůbec v úmyslu vám radit.
Pán by měl svou zemi chránit, jak uzná za vhodné.
Jen přicházím s varováním.
Temný začal používat Cesty k přesunu svých armád.
Je dobré střežit propast, jak to dělá vaše rodina po generace,
ale možná by bylo rozumné
také poslat skupinu mužů zazdít bránu Cest.
Udělej, co říká.
Urazil jsem tě.
Ty a tví společníci jste zde vítáni tak dlouho, jak jen si budete přát.
Pohraničí se s Bílou věží dlouhodobě navzájem podporují
a to se nezmění, dokud bude království existovat.
Děkuji, můj pane.
Tvoje komnaty jsou tudy.
Pokoj hodný Aes Sedai.
Když už jsem tady, napadlo mě navštívit Min.
-Předpokládám, že ve městě stále bydlí? -Věštkyně?
-Proč s ní chceš mluvit? -Proč ne?
To je i moje filozofie.
-Můj bratr je jiného názoru. -Jistě.
Proč by se jí ptal, když už zná všechny odpovědi?
Nikdo nás nevaroval, že se sem z města na jihu blíží sestra.
Kdybych se tě zeptala, proč jste byli na Cestách,
dostalo by se mi odpovědi?
Strávila jsi roky výcvikem u mých sester v Bílé věži.
A i když tvá síla možná není dost silná na to, aby ses stala jednou z nás,
doufám, že se můžu spolehnout na tvou diskrétnost.
Možná jsem diskrétní,
ale jsem věrná tomuto městu, nikoli stolci amyrlin.
Potřebuji do Bílé věže doručit vzkaz.
Musí najít jednoho muže.
Vlastně ještě chlapce.
Mata Cauthona.
A komu mám ten vzkaz vyřídit?
Rudým adžah.
Co je? To kvůli Matovi?
To ten vítr.
Zapomeň na jeho šepot. Jsou to všechno jen lži.
Všechno.
Co to do tebe vjelo?
Přísahal bych, že jsem právě viděl projít kolem Padana Faina.
Toho hokynáře?
Perrine...
Padan Fain je mrtvý.
Byl na Bel Tine, když přišli trolloci.
Bel Tine. To je jako jiný život, viď?
Děkuju.
Nejedí kuře? Ani hovězí?
Cesta listu je jednoduchá.
Žádné násilí.
Kdyby se jí řídil celý svět, bylo by nám líp.
Ani ryby?
Povím ti, že večeře u kočovníků
byly lepší než cokoli, cos mi kdy uvařil.
Všichni.
Co má za lubem?
Každá podrobnost se hodí, jakkoli zdánlivě nepodstatná.
To je docela nátlak.
Vědí, kdo jsem?
Ne, nikdo to neví, díky Aes Sedai.
Kdybychom odhalily, cos byla,
byla bys pronásledovaná každou minutu svého života...
Nebo hůř.
-Ten velký, co se mračí... -Oba jsou velcí a mračí se.
Ten nalevo...
má žluté oči a po bradě mu teče krev.
A ten zrzek houpá dítě.
Čí dítě?
Nemám tušení. Vypadá jako každé jiné dítě.
A ty dívky?
Bílý plamen...
a zlatý prsten...
Nevím.
Ale jsou propojeni, všichni čtyři.
-Je to neobvyklé? -Velmi.
Vidím jiskry světla snažící se vyplnit stíny
a stíny snažící se spolknout jiskry.
Možná je to jedno, ale všechny vidím hodně jasně.
Většinou čím je kdo pro Vzor důležitější, tím je vidění jasnější.
-Vidíš někoho lépe než ostatní? -Nijak zvlášť.
Viděla jsi něco o mně?
Nedívej se na mě tak.
Vidím amyrlin ve svátečním...
Přivodí tvůj pád.
Znovu.
-Co jim tak trvá? -Už jde.
Odjíždíme zítra za úsvitu.
Kdo to byl?
Ta barmanka.
Žena, kterou znám od mala.
Přestaň nám lhát.
Zapomínáš, holka, že nemůžu lhát. Nehledě na to, jak moc bych si to přála.
Vidí záblesky Vzoru, budoucnost,
doufala jsem, že mi řekne, kdo z vás je Drak,
abych zachránila ostatní.
Nechci, aby kdokoli z vás zemřel.
Ale ten, kdo vstoupí do Oka světa
a není Drak...
zahynete tam,
rozdrceni na prach dvěma přírodními silami.
No...
-Kdo z nás to je? -Nevěděla.
Takže zítra vás všechny vezmu k Oku
s vědomím, že tři z vás se zpět nevrátí.
Jak si můžeš být tak jistá?
Není možné, že tím Drakem je Mat?
Že přežijeme?
Že se mýlíš?
Je snadné použít pochybnosti jako berličku,
ale pochyby jsou prvním krokem k odevzdání se Temnému.
Já si tuhle cestu pro sebe nevybrala o nic víc než vy,
ale půjdu po ní, protože musím.
Protože vím, co je správné.
Rozhodla ses...
ale mi se rozhodneme po svém.
Možná jsi silná,
ale myslím, že nás nemůžeš všechny čtyři odtáhnout proti naší vůli.
Utíkat, skrývat se... To vás neochrání před tím, jak je Vzor utkán.
Rozhodněte se tedy dnes večer. Odjíždíme za svítání.
Nic, co řekne Aes Sedai, nenabízí volbu.
Donutí nás, když bude chtít.
Ať to zkusí.
Odešli jsme z Dvouříčí, abychom ochránili ty, co máme rádi,
své rodiny.
A to děláme, za jakoukoli cenu.
Říká Moirain.
Věříš jí na slovo, celé to proroctví,
že jeden z nás je Drak Znovuzrozený.
Věříme tomu, protože nám řekla, že to tak je.
-Nemůže lhát. -To neznamená, že nás nemůže klamat.
Myslíš, že zjistila teprve dneska, že ostatní zemřou?
A i když si myslí, že to tak je,
může se mýlit.
O nás, o tom všem.
Nedělám to proto, že to řekla Moirain,
ani proto, že jsem přesvědčená o tom, že přesně ví, o čem mluví.
Chci jít do Oka světa proto,
že jestli je jen nepatrná možnost, že má pravdu,
má to cenu.
Jsi Moudrá.
Kdyby v tom nehrála roli Moirain, vůbec by ses nerozmýšlela.
Udělala bys to.
Nedovol, aby ti pýcha zabránila udělat to, co víš, že je správné.
Už jsme ztratili příliš mnoho lidí.
Nemůžu už přijít o nikoho v téhle místnosti.
Co když zahazujeme život pro nic?
Co když Drak není ani jeden z nás?
Co když je to Mat?
Prosím tě.
Co?
Proč by to nemohl být on?
Nikdy jsi o něm neměla valné mínění.
-Rande. -Nikdy jsi mu nedala šanci.
Nikdy jsi ho doopravdy neznala.
Kdyby ano, pak bys věděla, jak těžké to měl,
jak bojoval o přežití. Moc toho nemá.
A co má, dává svým přátelům, sestrám, nám.
-Tak dost. -Opustil nás, Rande.
Viděl jsi jeho obličej stejně jako já.
Asi se vrátil do Tar Valonu pro dýku.
-Nic o něm nevíš. -Opustil nás!
Na to jsi expertka, viď?
Co to má znamenat?
Ty jsi jediná, kdo mě kdy opustil.
-Takhle s ní nemluv! -Přestaň!
-Promiň? -Dlužíš jí omluvu.
-Za co? Za pravdu? -Přestaňte, ticho!
Mám dost toho, jak se o ni hádáte, jako by byla něco, co se dá vyhrát.
Promiň, cos to řekla?
Čemu se směješ?
Tomuhle. Měl jsem to celou dobu před očima.
Nikdy jsem si nevšiml.
Požádal jsi Lailu o ruku v den,
kdy jsme se s Egwain dali dohromady.
Jediná žena, kterou jsem kdy miloval, byla moje žena.
-Nechtěla jsem... -Prostě...
Přijdou.
Ochotně?
Dala jsi jim zdání volby. Víc nepotřebují.
Co je?
Nic.
Asi nostalgie.
Něco na vzduchu tady v Pohraničí je.
Jeho vůně mi připomíná noc, kdy jsme se potkali.
Utápět se v minulosti? To se ti nepodobá.
Mám pocit, že jsem ti vzala všechno... a ještě víc.
Nevzala jsi mi nic.
Život je víc než já a tenhle úkol.
Před tebou jsem neměl pro co žít.
Ani pro co umřít.
Dala jsi mi obojí.
Nechceš se ve městě s někým rozloučit, než odejdeme?
Líbí se mi.
Moudrá.
Ukaž se.
-Stejný? -Stejný.
Jak se máš? Vypadáš dobře.
-Ano, prosím. -Zvládneš to?
Ano.
Moc děkuju.
Ahoj.
Ahoj. Jen jsem...
Mě sledovala?
Tomu se asi nedá říkat stopování.
Budeš tam jen tak stát?
Nebo máš v plánu jít dovnitř?
Všichni...
To je Nynaeve.
Nynaeve, to jsou všichni.
-Omlouvám se, nechci rušit. -Prosím, posaď se, sedni si.
Máš hlad, Nynaeve Sedai?
Nejsem Aes Sedai.
Ale něco k jídlu bych si dala ráda, děkuji.
Posaď se.
Krásná.
Ani jsem si nevšiml.
Udělej Nynaeve místo.
Prosím, posaď se.
-Lane, sedni si ke mně. -Děkuju.
-Voní to skvěle. -Bojoval jsi někdy s trolloky?
S trolloky?
Děkuju, že jsi mého Dai Šana opatrovala a přivedla mi ho zpátky.
-S kolika jsi bojoval? -Bylo jich hodně.
-Jak byl ten trollok velký? -Jez.
-Byl to obr. -Větší než ty?
Mnohem větší. S velkými zuby, s tesáky.
-Je milá. -Je plná elánu.
A má tě moc ráda.
To proto, že vždycky přivezu dárky.
Vždycky.
Tak...
Děkuju, že jsem tam mohla být s tebou.
Nedala jsi mi moc na výběr.
Dobrou noc.
Chceš, abych odešla?
Čekala jsem v pokoji hodinu, až se přijdeš omluvit.
Poučil jsem se,
že když si chceš promluvit, najdeš si mě sama.
Mrzí mě to.
Vím, že mezi tebou a Perrinem nic není.
Samozřejmě že ne.
Proto se na tebe nezlobím.
Jak sis mohl jen na vteřinu myslet, že mi na Matovi nezáleží?
Že bych za něj nebojovala, nezemřela.
Měl jsem strach.
Pořád mám.
Nechci o tebe přijít.
Nepřijdeš.
V jedné věci se Moirain pletla.
My se vrátíme.
Všichni.
Poslouchej mě.
Ať se v Oku stane cokoli,
tu sílu, kterou máš uvnitř, nemůžeš ignorovat,
protože ti to nedovolí.
Musíš jít do Bílé věže a stát se tou, kterou jsi vždycky chtěla být.
Ne, bez tebe ne.
Tu chybu už jsem jednou udělala.
Půjdu do Bílé věže s tebou.
Každá Aes Sedai potřebuje strážce.
Přece bych tu úlohu nesvěřil někomu jinému.
Jestli jsi to ty...
vždycky budu stát při tobě, to přece víš.
Ať se stane cokoli...
bez ohledu na to, co přijde.
Odcházíš?
Proč ti říkal „Dai Šane“?
Nesnáším, když mi tak říká.
Je to titul...
který se uděluje budoucím králům Malkieru.
Ne že by na tom záleželo.
Malkier už dávno pohltila Pustina.
Kdo je ten muž?
Jedná s tebou jako se synem.
Byl jedním z otcových rytířů.
Tu noc, kdy Pustina nad Malkierem zvítězila,
byla moje rodina vyvražděna.
Mě propašovali z paláce.
A přivedli tě sem?
Víš,
nikdy jsem moc nechápala, proč jsi svůj život spojil s Moirain.
A teď ano?
Jsi král bez království.
Kluk bez rodiny.
Ale teď konečně patříš...
k ní.
Nejsem její majetek.
Že ne?
Jen tak, jak člověka vlastní děti.
Moudrá se nikdy nevdává.
Poslyš...
Zůstaň.
Tady!
Ne!
Dostanu tě tam. Vezmu tě za Nynaeve.
Kari?
Bylo tak horko.
Nechtěl jsem ji tam najít, ale musel jsem pryč.
Nahoru do kopce, do sněhu.
-Plakal. Byl tak maličký. -Tati, o čem to mluvíš?
Ty dveře jsou z tvrdého dřeva.
Třem mužům jako ty se je nepodařilo rozbít.
Ta hora. Jako bych ji už viděl.
Ne!
Jsi to ty.
V nitru jsi vždy věděl, že jsi to ty.
Utíkej, jak chceš a kam chceš, svému osudu neunikneš.
Jsi Drak Znovuzrozený.
Ty jsi... Drak Znovuzrozený.
Ne!
Máme zavřeno.
To jsi ty.
-Věděla jsi, že přijdu? -Jo. Tak už to se mnou chodí.
Co chceš?
Chci, abys mi řekla, že nejsem Drak Znovuzrozený.
Dobře, nejsi Drak Znovuzrozený.
-Nešetři mě. -Jsi mi úplně ukradený.
Jsi jenom chlápek v baru, co něco chce.
Začal jsem špatně. Nepředstavil jsem se.
Vím, kdo jsi.
Podívej se mi do očí a řekni mi,
že chceš vědět to, co ti řeknu.
A až to uděláš, nebude cesty zpátky.
Bylo to první vidění, které jsem měla.
Jako malá holka jsem šla rozmáčenou uličkou Tar Valonu.
Když jsem zašla za roh, uviděla jsem muže ve zbroji,
jak nese meč s vyrytou volavkou.
A když jsem na něj pohlédla...
Viděla jsem sníh a krev.
Viděla jsem, jak se na svahu Dračí hory narodilo dítě.
Ten muž ho vychoval v dřevěném srubu vedle pastvin s ovcemi
v ospalé vesničce obklíčené dvěma řekami.
A to dítě...
To dítě bylo neuvěřitelné.
Co vidíš teď,
když se na mě díváš?
Duhy a karnevaly a tři krásné ženy.
Vidíš Oko světa?
-Kéž bych ho neviděla. -Proč?
Vypadáš jako slušný člověk.
Vrátím se?
Myslel jsem si to.
Nynaeve?
Kdepak jsi byla?
Nikde.
Někde určitě ano.
A podle té dokonale ustlané postele
to nebylo ve svém pokoji.
Nemohla jsem spát.
Musím se ti omluvit.
Neovládla jsem se. Nechtěla jsem nic vyprovokovat.
Tak jak jste se rozhodli?
Chci jít.
Kde je Rand?
Myslel jsem, že s tebou.
Co se stalo?
Jsem to já.
Moirain skryla naše pouto.
Nerozumím.
Odešla.
Sama?
Rande.
Co je to?
Pustina. Abychom se dostali k Oku světa, musíme jí projít.
Překlad titulků: Vixo
Kreativní dohled Ludmila Vodičková