‫בפרקים הקודמים‬
‫נעדרת המון זמן.‬
‫מצאתי חמישה דרקונים פוטנציאליים באותו כפר.‬
‫- נאיניב? - אגווין...‬
‫בין אם יש דרקון אחד או חמישה, גבר או אישה,‬
‫כל הנבואות זהות במהותן.‬
‫או שהדרקון יביס את אדון האופל,‬
‫או שהוא יצטרף אליו.‬
‫אתה חייב להיזהר.‬
‫אתה חייב להשגיח עליו.‬
‫אתה מנוול אמיתי, פדן פיין.‬
‫תענוג, כתמיד.‬
‫קבעתי את גזר הדין.‬
‫אני מגלה אותך מהמגדל הזה.‬
‫אדון האופל, בעין העולם. נוכל להשמיד אותו.‬
‫- לא ידוע מי מהם הוא הדרקון. - ניקח את כולם.‬
‫נגזור על האחרים גזר דין מוות.‬
‫כולנו שמענו על "הדרכים", אבל אנחנו לא יודעים מה הן.‬
‫הדרך המהירה ביותר לעין העולם.‬
‫- מאט! - מאט!‬
‫- מאט! - בוא, מאט!‬
‫- בוא. מהר! - בוא!‬
‫- קדימה. - מאט!‬
‫מאט!‬
‫טיגריין!‬
‫מחזור כישור הזמן‬
‫- מאט! בוא! - בוא!‬
‫- מאט! - מהר!‬
‫- מאט, לא! - מאט!‬
‫עצרי! את צריכה לפתוח אותו שוב.‬
‫- אנחנו לא עוזבים בלעדיו. - הוא החליט.‬
‫באמת? או שהחלטת בשמו?‬
‫אתה מכיר את האופל שבתוכו יותר מכולם.‬
‫אתה חושב שהוא מוכן למה שמצפה לנו?‬
‫ברור שכן.‬
‫כבר בזבזנו יותר מדי זמן.‬
‫תישארו צמודים.‬
‫- צריך לפתוח את השער. - איך? אנחנו בקושי יכולות לתעל...‬
‫לצערי, יהיה בלתי אפשרי לפתוח שוב את השער.‬
‫אסור להשתמש בכוח האחד בתוך הדרכים.‬
‫אם תעשו זאת, למעשה תשליכו את עצמכן לעבר מצ'ין שין‬
‫ותבקשו ממנה לזלול את נשמתכן.‬
‫- מה זה מצ'ין שין? - מוריין סדאי מתקדמת די במהירות.‬
‫ואנו, האוגירים, לא ידועים במהירות שלנו.‬
‫אם תסלחו לי.‬
‫תקשיבו, מדובר פה במאט. אי אפשר פשוט לעזוב אותו.‬
‫לא עזבנו אותו.‬
‫הוא עזב אותנו.‬
‫את לא באמת מאמינה בזה, נכון?‬
‫ומה נעשה?‬
‫אנחנו לא יכולים לפתוח את השער או למצוא את היציאה מכאן בלעדיהם.‬
‫שפשוט נשב ונמות?‬
‫כשכל זה ייגמר, נמצא אותו.‬
‫אני מבטיחה לך.‬
‫- מה אם זה הוא? - מאט?‬
‫יש אופל שטבוע בתוכו.‬
‫הוא נמשך לפגיון,‬
‫והפגיון ניזון ממנו בדיוק כפי שהוא ניזון מהפגיון.‬
‫מה אם זה הוא?‬
‫אז אסור לי לתת לו להתקרב ברדיוס של 500 קילומטרים לאדון האופל.‬
‫אני כבר יודעת במה הוא יבחר.‬
‫והדבר היחיד שלא נוכל להרשות לעצמנו הוא שהדרקון יעבור לצד של הצל.‬
‫לא ייאמן...‬
‫שפעם עצי פירות פרחו על כל אי,‬
‫שדרכי האבן המנוקדות האלה היו פעם רכות וירוקות,‬
‫מכוסות בדשא.‬
‫אבל כעת, צעד אחד בכיוון הלא נכון‬
‫וצונחים לתוך חלל שאין לו קץ. או גרוע מכך...‬
‫יש משהו גרוע מנפילה לתוך בור ללא תחתית?‬
‫- כן, בהחלט. עולים בדעתי לפחות... - זה בסדר, לויאל. אנחנו מבינים.‬
‫אני חייב למוריין שלושה מטבעות.‬
‫היה לך מבט זועף.‬
‫הימרתי על מבט נרגז.‬
‫מאט בטוח יותר שם מאשר כאן. אני מבטיח לך.‬
‫רגע.‬
‫יש שם משהו.‬
‫זו אחת מאבני הכיוון, אבל...‬
‫מוזר עד מאוד.‬
‫אף אוגיר לא היה משחית אבן כיוון.‬
‫נראה כאילו מישהו ניסה להשמיד אותה,‬
‫למנוע מאנשים להתמצא.‬
‫אבל האם היא עדיין קריאה?‬
‫אבקש את סבלנותכם.‬
‫אם הוא מבקש סבלנות, אז אנחנו נמות...‬
‫ננוח כאן בזמן שלויאל יברר מה הדרך הנכונה.‬
‫ייקח לנו יום לכל הפחות כדי להגיע לשער שלנו, אז...‬
‫תתרווחו כל עוד זה אפשרי.‬
‫איך ראית את זה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫את יודעת מה עשה את זה? לאבן הכיוון?‬
‫משהו עוקב אחרינו.‬
‫בואי.‬
‫רנד...‬
‫אתה...‬
‫מה קרה?‬
‫לא!‬
‫תתרחקו!‬
‫טרולוק בדרכים, זה אמור להיות בלתי אפשרי.‬
‫כך הם הגיעו לשני הנהרות בלי שיבחינו בהם.‬
‫- ואת מה שקרה לאבן הכיוון. - התקרר פה הרגע?‬
‫- אוי ואבוי. - לא התכוונתי לתעל.‬
‫מה זה מצ'ין שין?‬
‫פירוש השם בשפה הקדומה הוא "הרוח השחורה".‬
‫ומהי בדיוק הרוח השחורה?‬
‫מצ'ין שין תדבר איתכם. אל תקשיבו.‬
‫לא נגיע לעולם לשער שלנו.‬
‫מה המרחק לשער לפאל דרה?‬
‫- קרוב יותר, אך... - נלך לשם.‬
‫- קדימה! - מהר!‬
‫מכאן. בואו, מהר.‬
‫- קדימה, בואו! - בואו!‬
‫השער נמצא פה בהמשך.‬
‫את טועה בכול.‬
‫את תרצחי את הילדים האלה ותקראי לזה גבורה.‬
‫את לא כלום.‬
‫מתחזה, רמאית.‬
‫אגווין לעולם לא תאהב אותך כפי שאתה אוהב אותה.‬
‫היא עזבה אותך פעם אחת והיא תעזוב שוב.‬
‫רצית שליילה תמות, שהיא תפנה את מקומה, לכן הרגת אותה.‬
‫כי אהבת אישה אחרת יותר מאשר את אשתך.‬
‫אתה לא יכול להגן עליה. אתה תצפה במותה.‬
‫תשמעי את הצרחות שלהם כשהם ימותו, בדיוק כפי ששמעת את צרחות הורייך.‬
‫ולא תעשי דבר כדי להציל אותם.‬
‫איבדת את מאט ועכשיו תאבדי את השאר, בזה אחר זה,‬
‫עד שלא יישאר לך שום דבר ואף אחד.‬
‫לא!‬
‫את לא יכולה להגן עליהם.‬
‫את לא יכולה.‬
‫לא!‬
‫בבקשה! מהר!‬
‫תמהרו עכשיו, הוא פתוח.‬
‫נאיניב!‬
‫בואי.‬
‫כל הכבוד. לכולכם.‬
‫איפה אנחנו?‬
‫בעיר המבצר, פאל דרה.‬
‫המעוז האחרון נגד המצרים.‬
‫עין העולם נמצאת במרחק הליכה של יום אחד מעבר לעיר.‬
‫אבל נוכל לנוח בקרבת מקום. יש לנו חברים בארצות הגבול האלה.‬
‫מה ששמעתם ברוח...‬
‫תשכחו ממנו.‬
‫כמה זמן חלף מאז הפעם האחרונה שעברת בשער הזה?‬
‫דאי שאן.‬
‫בשם לורד אגלמר, אני מברך אותך בשובך לפאל דרה.‬
‫ברוך שובך הביתה, מנוול מגודל שכמוך.‬
‫נוכחותך מחממת את ליבי, דאי שאן.‬
‫וגם נוכחותך, מוריין סדאי.‬
‫מדוע זכינו לתענוג הזה?‬
‫- באתי עם אזהרה. - תרשי לי לנחש...‬
‫אחותי החרדתית כתבה למגדל הלבן‬
‫וסיפרה סיפורים מנופחים על פלישת המצרים ועל פשיטות טרולוקים?‬
‫על אף שאני מעריך את הדאגה שלך,‬
‫פאל דרה תמיד הייתה מסוגלת ותמיד תהיה מסוגלת להגן על עצמה.‬
‫אני מבטיחה לך שלא אני ולא אף אאס סדאי‬
‫- מפקפקות ביכולתך לבלום את המצרים. - אני מקווה שלא.‬
‫אנחנו שומרים על מעבר טארווין כבר אלף שנים‬
‫ונלחמים בצבאות טרולוקים שהיו גורמים אפילו לאאס סדאי להחוויר.‬
‫אני מעריך את זה שצעדתם לארצות הגבול,‬
‫אך חוששני שעשיתם זאת לשווא.‬
‫לורד אגלמר, אם תרשה לי לסיים.‬
‫אין לי שום כוונה לייעץ לך.‬
‫לורד צריך להגן על ארצו כפי שהוא רואה לנכון.‬
‫סך הכול באתי לכאן עם אזהרה.‬
‫אדון האופל החל להשתמש בדרכים כדי לשנע את צבאותיו.‬
‫על אף שמחובתך לשמור על המעבר כפי שמשפחתך תמיד עשתה,‬
‫המהלך הזהיר מצידך‬
‫יהיה לשלוח קבוצת חיילים שתאטום בלבנים גם את השער.‬
‫תעשו כדבריה.‬
‫העלבתי אותך.‬
‫את וחברייך מוזמנים להישאר כאן כאוות נפשכם.‬
‫לארצות הגבול יש היסטוריה ארוכה של תמיכה הדדית עם המגדל הלבן,‬
‫וזה לא ישתנה כל עוד הנץ השחור מתנוסס באוויר.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫מגורייך נמצאים פה בהמשך.‬
‫חדר ראוי לאאס סדאי.‬
‫במהלך שהותי כאן, חשבתי לבקר את מין.‬
‫- אני מניחה שהיא עדיין גרה בעיר? - חוזת העתידות?‬
‫- למה את רוצה לדבר איתה? - למה לא?‬
‫זו גם הפילוסופיה שלי.‬
‫- אחי חולק עליה. - ודאי שהוא חולק עליה.‬
‫למה לו לשאול אותה שאלה אם הוא כבר יודע את כל התשובות?‬
‫העיירה מדרום לכאן לא הזהירה אותנו על בואה של אחות.‬
‫אם אשאל מדוע הייתם בדרכים,‬
‫האם תואילי לספק לי תשובה?‬
‫הוכשרת שנים רבות עם אחיותיי במגדל הלבן.‬
‫ועל אף שכוחך לא היה חזק מספיק כדי שתהפכי לאחת מאיתנו,‬
‫עדיין אוכל לסמוך על הדיסקרטיות שלך?‬
‫דיסקרטית ככל שאהיה,‬
‫אני שומרת אמונים לעיר הזו, לא לכס האמירלין שלכן.‬
‫אני צריכה לשלוח מסר למגדל.‬
‫יש גבר שעליהן למצוא.‬
‫נער, בעצם.‬
‫מאט קות'ון.‬
‫ולמי לשלוח את המסר הזה?‬
‫לאג'ה האדומה.‬
‫מה העניין? מאט?‬
‫זו הרוח.‬
‫תשכח מהלחישות. אין בהן טיפת אמת.‬
‫אף לא טיפה.‬
‫מה עובר עליך?‬
‫יכולתי להישבע שראיתי את פדן פיין חולף על פנינו.‬
‫הרוכל?‬
‫פרין...‬
‫פדן פיין מת.‬
‫הוא היה שם בבל טיין, כשהטרולוקים הגיעו.‬
‫נדמה שזה קרה בחיים אחרים, לא? בל טיין.‬
‫תודה.‬
‫הם לא אוכלים עוף? או בקר?‬
‫דרך העלה פשוטה.‬
‫להימנע מאלימות.‬
‫אם כל העולם היה מאמין בה, מצבנו היה טוב הרבה יותר.‬
‫בלי דגים?‬
‫תשמע, ארוחות הערב עם הנוודים‬
‫היו טובות יותר מכל מה שאי פעם הכנת לי.‬
‫כולכם.‬
‫מה היא זוממת?‬
‫כל פרט יהיה מועיל, לא משנה עד כמה הוא נראה קטן.‬
‫זה די פולשני.‬
‫הם יודעים מה אני?‬
‫לא, איש לא יודע, בזכות האאס סדאי.‬
‫אם נחשוף את מה שאת,‬
‫ייטפלו אלייך ללא הרף...‬
‫או גרוע מכך.‬
‫- לבחור הגדול והמהורהר יש... - שניהם גדולים ושניהם מהורהרים.‬
‫ההוא משמאל...‬
‫יש לו עיניים צהובות, דם ניגר מהסנטר שלו.‬
‫והאדמוני מערסל תינוק.‬
‫של מי התינוק?‬
‫אין לי מושג. נראה כמו סתם תינוק.‬
‫והבנות?‬
‫להבה לבנה...‬
‫וטבעת זהב...‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אבל כולם מקושרים זה לזה, כל הארבעה.‬
‫- זה חריג? - מאוד.‬
‫אני רואה ניצוצות אור שמנסים למלא את הצללים,‬
‫והצל מנסה לבלוע את הניצוצות.‬
‫רק שתדעי, כל החזיונות ברורים מאוד.‬
‫בדרך כלל, ככל שמישהו חשוב יותר בתבנית, כך החיזיון ברור יותר.‬
‫- אחד מהחזיונות חזק מכל השאר? - לא במיוחד.‬
‫ראית משהו בשבילי?‬
‫אל תסתכלי עליי ככה.‬
‫אני רואה את כס האמירלין והיא לבושה במלבושים הטקסיים ו...‬
‫היא תגרום למפלתך.‬
‫שוב.‬
‫- למה היא מתעכבת כל כך? - הינה היא באה.‬
‫נצא מחר בזריחה.‬
‫מי זאת הייתה?‬
‫המוזגת ההיא.‬
‫אישה שאני מכירה מאז שהיא הייתה צעירה.‬
‫תפסיקי לשקר לנו.‬
‫את שוכחת, נערה, שאני לא יכולה לשקר, לא משנה עד כמה הייתי רוצה.‬
‫היא רואה הצצות לתבנית, לעתיד,‬
‫וקיוויתי שהיא תגיד לי מי מכם הוא הדרקון,‬
‫כדי שאוכל להציל את השאר.‬
‫אני לא רוצה שתמותו, אף אחד מכם.‬
‫אבל מי מכם שילך לעין העולם‬
‫והוא לא הדרקון...‬
‫אתם תמותו שם,‬
‫תיטחנו לאבק בין שני כוחות טבע.‬
‫טוב...‬
‫- במי מאיתנו מדובר? - היא לא ידעה.‬
‫אז מחר אקח את כולכם לעין,‬
‫בידיעה ששלושה מכם לא יחזרו.‬
‫איך את בטוחה כל כך?‬
‫אין סיכוי שמאט הוא הדרקון?‬
‫שנשרוד?‬
‫שאת טועה?‬
‫קל להישען על ספק,‬
‫אבל הספק הוא השלב הראשון בכניעה לאופל.‬
‫לא בחרתי לעצמי את הדרך הזו כפי שלא בחרתם אותה לעצמכם,‬
‫אבל אלך בה, כי זו חובתי.‬
‫כי אני יודעת מה המעשה הנכון.‬
‫הגעת להחלטה שלך...‬
‫אבל אנחנו נחליט בעצמנו.‬
‫חזקה ככל שתהיי,‬
‫לא נראה לי שתצליחי לגרור את ארבעתנו לשם נגד רצוננו.‬
‫אם תברחו, תסתתרו... זה לא יציל אתכם ממארגי התבנית.‬
‫אז תחליטו הערב. אנחנו יוצאים עם עלות השחר.‬
‫דבריה של אאס סדאי אף פעם לא נתונים לבחירה.‬
‫היא תכריח אותנו אם היא תרצה.‬
‫שתנסה.‬
‫עזבנו את שני הנהרות כדי להגן על האנשים שאנחנו אוהבים,‬
‫על המשפחות שלנו.‬
‫וזה עדיין מה שאנחנו עושים, בכל מחיר.‬
‫כך אומרת מוריין.‬
‫את מתייחסת לכל דבריה כאל עובדות, כל הנבואה הזו,‬
‫שאחד מאיתנו הוא הדרקון שנולד מחדש.‬
‫אנחנו מאמינים בזה רק כי היא אמרה לנו.‬
‫- היא לא יכולה לשקר. - אבל היא יכולה להטעות.‬
‫נראה לך שנודע לה רק היום שכל השאר ימותו?‬
‫ואפילו אם היא חושבת שהיא אומרת את האמת...‬
‫ייתכן שהיא טועה.‬
‫לגבינו, לגבי הכול.‬
‫אני לא עושה את זה כי מוריין אמרה שצריך לעשות את זה,‬
‫או מפני שאני משוכנעת שהיא יודעת בדיוק על מה היא מדברת.‬
‫אני רוצה ללכת לעין העולם‬
‫כי אם יש סיכוי כלשהו שהיא צודקת...‬
‫אז זה שווה את זה.‬
‫את חוכמה.‬
‫אם מוריין לא הייתה מעורבת בזה, לא היית חושבת פעמיים.‬
‫היית עושה זאת.‬
‫אל תרשי לגאווה שלך למנוע ממך לעשות את המעשה הנכון.‬
‫כבר איבדנו יותר מדי אנשים.‬
‫אני לא יכול לאבד אף אחד שנמצא בחדר הזה.‬
‫מה אם אנחנו משליכים את חיינו לשווא?‬
‫מה אם אף אחד מאיתנו הוא לא הדרקון?‬
‫מה אם זה באמת מאט?‬
‫נו, באמת.‬
‫מה?‬
‫למה לא ייתכן שזה הוא?‬
‫מעולם לא הערכת אותו, נכון?‬
‫- רנד. - מעולם לא נתת לו הזדמנות.‬
‫מעולם לא הכרת אותו לעומק.‬
‫אם כן, היית יודעת אילו חיים קשים היו לו,‬
‫עד כמה הוא נלחם כדי לשרוד. אין לו הרבה.‬
‫מה שיש לו, הוא נותן לחבריו, לאחיותיו, לנו.‬
‫- טוב, די. - הוא עזב אותנו, רנד.‬
‫ראית את הפנים שלו, בדיוק כמוני.‬
‫הוא כנראה חזר לטאר ולון כדי לחפש את הפגיון.‬
‫- אין לך מושג אם זה נכון. - הוא עזב אותנו!‬
‫אני מניח שאת המומחית בזה, נכון?‬
‫מה זה אמור להביע?‬
‫את היחידה שבאמת עזבה אותי.‬
‫- אל תדבר אליה ככה! - תפסיקו!‬
‫- סליחה? - אתה חייב לה התנצלות.‬
‫- על מה? על האמת? - תפסיקו! פשוט תפסיקו!‬
‫נמאס לי מזה ששניכם רבים עליה כאילו היא משהו שתוכלו לזכות בו.‬
‫אני מצטער. מה אמרת עכשיו?‬
‫מה מצחיק כל כך?‬
‫זה. זה היה מתחת לאף שלי כל הזמן הזה.‬
‫מעולם לא שמתי לב.‬
‫היום שבו הצעת נישואים לליילה‬
‫היה היום שבו אגווין ואני הפכנו לזוג...‬
‫האישה היחידה שאהבתי בחיי היא אשתי.‬
‫- לא התכוונתי... - פשוט...‬
‫הם יבואו.‬
‫מרצונם?‬
‫נתת להם ברירה למראית עין. זה כל מה שהם צריכים.‬
‫מה העניין?‬
‫שום דבר.‬
‫נוסטלגיה, אני מניחה.‬
‫האוויר בארצות הגבול האלה, יש בו משהו.‬
‫הריח מזכיר לי את הלילה שבו הכרנו.‬
‫לא מתאים לך להרהר בעבר.‬
‫לתחושתי לקחתי ממך את הכול... ויותר מכך.‬
‫לא לקחת ממני דבר.‬
‫החיים לא מסתכמים בי, במשימה הזאת.‬
‫לפנייך, לא הייתה לי סיבה לחיות.‬
‫ולא הייתה לי סיבה למות.‬
‫את נתת לי את שתיהן.‬
‫אתה לא צריך להיפרד מאנשים בעיר הזו לפני שנלך?‬
‫היא מוצאת חן בעיניי.‬
‫החוכמה.‬
‫תראה לי את פניך.‬
‫- לא השתנו? - לא.‬
‫מה שלומך? אתה נראה טוב.‬
‫- כן, בבקשה. - אתה מוכן?‬
‫כן.‬
‫תודה רבה.‬
‫שלום.‬
‫שלום. אני רק...‬
‫עקבת אחריי?‬
‫לא נראה לי שאפשר לקרוא לזה גששות.‬
‫את סתם מתכוונת לעמוד שם?‬
‫או שאת מתכננת להיכנס?‬
‫כולם...‬
‫זו נאיניב.‬
‫נאיניב, אלה כולם.‬
‫- אני מצטערת, לא התכוונתי להפריע. - שבי בבקשה, שבי.‬
‫את רעבה, נאיניב סדאי?‬
‫אני לא אאס סדאי.‬
‫אבל אני אשמח לאכול משהו, תודה.‬
‫שבי.‬
‫היא יפהפייה.‬
‫לא שמתי לב.‬
‫בואי, ילדתי, תני לנאיניב לשבת.‬
‫שבי בבקשה.‬
‫- לאן, שב לידי. - תודה.‬
‫- יש לזה ריח מצוין. - נלחמת פעם בטרולוקים?‬
‫טרולוק?‬
‫תודה ששמרת על דאי שאן שלי והחזרת אותו הביתה אליי.‬
‫- בכמה מהם נלחמת? - ברבים מהם.‬
‫- באיזה גודל? - תאכלי.‬
‫- הטרולוק היה עצום. - גדול יותר ממך?‬
‫גדול הרבה יותר. עם שיניים גדולות וניבים.‬
‫- היא חמודה מאוד. - היא נלהבת.‬
‫והיא אוהבת אותך מאוד.‬
‫כי אני תמיד מביא מתנות.‬
‫תמיד.‬
‫טוב...‬
‫תודה ששיתפת אותי הערב.‬
‫לא ממש השארת לי ברירה.‬
‫לילה טוב.‬
‫אתה רוצה שאלך?‬
‫חיכיתי שעה בחדר שלי שתבוא להתנצל.‬
‫למדתי מניסיון עבר‬
‫שברגע שאת באמת מוכנה לדבר, את מוצאת אותי.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני יודע שלא קורה שום דבר בינך לבין פרין.‬
‫ברור שלא.‬
‫זו לא הסיבה שאני כועסת עליך.‬
‫איך אתה מעז לחשוב אפילו לרגע שלא אכפת לי ממאט?‬
‫שלא הייתי נלחמת למענו, מתה למענו.‬
‫הייתי... מפוחד.‬
‫אני עדיין מפוחד.‬
‫אני לא רוצה לאבד אותך.‬
‫ולא תאבד אותי.‬
‫מוריין טועה לגבי דבר אחד.‬
‫אנחנו נחזור.‬
‫כולנו.‬
‫תקשיבי לי.‬
‫לא משנה מה יקרה בעין,‬
‫הכוח הזה שחי בתוכך, את לא יכולה להתעלם ממנו,‬
‫כי הוא לא יאפשר לך.‬
‫את צריכה ללכת למגדל הלבן, להפוך למה שתמיד רצית להיות.‬
‫לא, לא בלעדיך.‬
‫כבר עשיתי את הטעות הזאת פעם אחת.‬
‫אבוא איתך למגדל הלבן.‬
‫כל אאס סדאי צריכה עוצר.‬
‫באמת נראה לך שארשה למישהו אחר להיות העוצר שלך?‬
‫אם זה אתה...‬
‫תמיד אעמוד לצידך, אתה יודע את זה.‬
‫לא משנה מה יקרה...‬
‫לא משנה מה יבוא.‬
‫את הולכת?‬
‫למה הוא קרא לך "דאי שאן"?‬
‫אני שונא כשהוא קורא לי ככה.‬
‫זה תואר...‬
‫שניתן למלכי מאלקייר העתידיים.‬
‫לא שזה משנה.‬
‫המצרים בלעו את מאלקייר לפני זמן רב מאוד.‬
‫מי הוא?‬
‫הוא מתייחס אליך כאל בן.‬
‫הוא היה אחד הלוחמים של אבא שלי.‬
‫ובלילה שבו המצרים הציפו את מאלקייר,‬
‫המשפחה שלי נטבחה.‬
‫הם הבריחו אותי אל מחוץ לארמון.‬
‫והביאו אותך לכאן?‬
‫אתה יודע,‬
‫מעולם לא הבנתי לגמרי למה קשרת את עצמך למוריין.‬
‫ועכשיו את מבינה?‬
‫אתה מלך בלי ממלכה.‬
‫נער בלי משפחה.‬
‫אבל עכשיו, אתה סוף סוף שייך...‬
‫אליה.‬
‫היא לא הבעלים שלי.‬
‫לא?‬
‫רק כפי שהצעירים האלה הם הבעלים שלך.‬
‫חוכמה לא מתחתנת לעולם.‬
‫היי...‬
‫תישארי.‬
‫בוא הנה!‬
‫לא!‬
‫אני אקח אותך לשם. אקח אותך לנאיניב.‬
‫קרי?‬
‫היה חם כל כך.‬
‫לא התכוונתי למצוא אותה שם, אבל הייתי חייב לברוח.‬
‫במעלה ההר, לתוך השלג.‬
‫- הוא בכה. הוא היה קטנטן כל כך. - אבא, על מה אתה מדבר?‬
‫הדלת הזאת עשויה מעץ קשיח.‬
‫שלושה גברים כמוך לא יצליחו לפרוץ אותה.‬
‫ההר הזה. נראה לי שכבר ראיתי אותו פעם.‬
‫לא!‬
‫זה אתה.‬
‫תמיד ידעת שזה אתה, עמוק בפנים.‬
‫לא משנה באיזו מהירות תברח ולאן, לא תוכל להימלט מגורלך.‬
‫אתה הדרקון שנולד מחדש.‬
‫אתה... הדרקון שנולד מחדש.‬
‫לא!‬
‫סגור.‬
‫זה אתה.‬
‫- ידעת שאני בא? - כן. זה חלק מהעניין.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫אני רוצה שתגידי לי שאני לא הדרקון שנולד מחדש.‬
‫בסדר, אתה לא הדרקון שנולד מחדש.‬
‫- אל תגני על רגשותיי. - לא אכפת לי איך אתה מרגיש.‬
‫אתה סתם עוד בחור במסבאה שרוצה ממני משהו.‬
‫התחלנו ברגל שמאל. אני מצטער, לא הצגתי את עצמי...‬
‫אני יודעת מי אתה.‬
‫תסתכל לי בעיניים ותגיד לי‬
‫שאתה רוצה לדעת מה יש לי לומר.‬
‫כי ברגע שתעשה זאת, אין דרך חזרה.‬
‫זה היה החיזיון הראשון שהיה לי.‬
‫הייתי ילדה, הלכתי בסמטה לחה בטאר ולון.‬
‫וכשעברתי פינה, ראיתי גבר שעוטה שריון‬
‫ונושא את החרב שלך עם סמל האנפה.‬
‫וכשהסתכלתי עליו...‬
‫ראיתי שלג ודם.‬
‫ראיתי תינוק נולד על מדרון הר הדרקון.‬
‫הגבר גידל אותו בבית שעשוי מעץ לצד שדות כבשים,‬
‫בכפר מנומנם שמוקף בשני נהרות.‬
‫והתינוק הזה...‬
‫התינוק הזה היה משהו בלתי אפשרי.‬
‫מה את רואה עכשיו...‬
‫כשאת מסתכלת עליי?‬
‫קשתות בענן וקרנבלים ושלוש נשים יפהפיות.‬
‫את רואה את עין העולם?‬
‫- הלוואי שלא הייתי רואה. - למה?‬
‫נראה שאתה אדם הגון.‬
‫אני אצליח לחזור?‬
‫ככה חשבתי.‬
‫נאיניב?‬
‫ואיפה את היית?‬
‫בשום מקום.‬
‫היית במקום כלשהו.‬
‫ועל סמך המיטה הזו שמוצעת למשעי,‬
‫לא היית בחדר שלך.‬
‫לא הצלחתי להירדם.‬
‫אני חייבת לך התנצלות.‬
‫דבריי היו לא במקום. לא התכוונתי לבחוש בקלחת.‬
‫אז מה החלטתם?‬
‫אני רוצה ללכת.‬
‫איפה רנד?‬
‫הנחתי שהוא איתך.‬
‫מה קרה?‬
‫זה אני.‬
‫מוריין הסוותה את הקשר בינינו.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫היא עזבה.‬
‫לבדה?‬
‫רנד.‬
‫מה זה?‬
‫אלה המצרים. עלינו לעבור אותם כדי להגיע לעין העולם.‬
‫תרגום כתוביות: דניאלה מגדל‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬