DIN EPISOADELE ANTERIOARE
Ai fost plecată multă vreme.
Am găsit cinci posibili Dragoni în același sat.
- Nynaeve? - Egwene...
Dacă e un Dragon sau sunt cinci, bărbat sau femeie,
ideea profeției e aceeași.
Dragonul o să-l înfrângă pe Cel Întunecat
sau o să i se alăture.
Trebuie să fii cu băgare de seamă.
Supraveghează-l!
Ești un nemernic, Padan Fain.
Mi-a făcut plăcere.
Am stabilit sentința.
Ești exilată din Turn.
Pe Cel Întunecat, la Ochiul Lumii. Putem să-l distrugem.
- Nu știm care e Dragonul. - Ia-i pe toți.
I-am condamna pe ceilalți patru la moarte.
Am auzit despre Căile de Taină, dar nu știm ce sunt.
Cel mai rapid drum către Ochiul Lumii.
- Mat! - Mat!
- Haide!
- Grăbește-te! - Vino!
- Repede! - Mat!
Mat!
Tigraine!
ROATA TIMPULUI
- Mat! Hai! - Vino!
- Mat! - Grăbește-te!
- Mat, nu! - Mat!
Stai! Trebuie s-o redeschizi.
- Nu plecăm fără el. - A ales.
Da? Sau ai ales tu pentru el?
Cunoști întunericul din el mai bine decât oricine.
Crezi că e pregătit pentru ce urmează?
Sigur că da.
Deja am pierdut prea mult timp.
Nu vă îndepărtați.
- Trebuie să deschidem Poarta. - Cum? Abia putem conduce...
Din păcate, redeschiderea Porții e imposibilă.
Puterea Supremă nu poate fi folosită în Căile de Taină.
E ca și cum ne-am arunca în brațele lui Machin Shin,
cerându-i să ne devoreze sufletul.
- Ce e Machin Shin? - Moiraine Sedai se mișcă repede.
Iar Ogierii nu sunt cunoscuți pentru viteza lor.
Scuzați-mă!
E vorba despre Mat. Nu-l putem abandona.
Nu l-am abandonat.
El ne-a abandonat pe noi.
Doar nu crezi asta?
Și ce putem face?
Nu putem deschide Poarta și nu putem ieși de aici fără ei.
Ne așezăm pe jos și murim?
După ce terminăm treaba, o să-l găsim.
Aveți cuvântul meu.
- Dacă e el? - Mat?
E un întuneric în el.
A fost atras de pumnal,
se hrăneau reciproc unul cu celălalt.
Dacă e el?
Atunci, nu-l pot lăsa să se apropie de Cel Întunecat.
Știu deja ce ar alege.
Și nu ne permitem ca Dragonul să se transforme în Umbră.
Când te gândești...
că pomii fructiferi se găseau cândva pe toate insulele,
că aceste cărări de piatră erau cândva moi și verzi,
acoperite de iarbă.
Dar acum, un pas greșit
te aruncă într-un hău fără fund. Sau mai rău...
E ceva mai rău decât să cazi într-o prăpastie fără fund?
- Sigur că da. Îmi vin în cap cel puțin... - E în regulă, Loial. Înțelegem.
Îi datorez lui Moiraine trei arginți.
Te-ai încruntat.
Am zis că te îmbufnezi.
Mat e mai în siguranță acolo decât aici. Îți promit.
Stați!
E ceva în față.
E o Lespede a Călăuzirii, dar...
Foarte bizar!
Niciun Ogier n-ar strica Lespedea Călăuzirii.
Parcă a încercat cineva s-o distrugă,
să împiedice oamenii să ajungă la destinație.
Dar mai poți s-o citești?
Vă rog să aveți răbdare.
Dacă el vrea să avem răbdare, o să murim...
Ne odihnim aici până găsește Loial drumul cel bun.
Avem de mers cel puțin o zi până la Poarta noastră, așa că...
Odihniți-vă cât puteți.
Cum ai văzut asta?
Nu știu.
Știi ce a făcut asta Lespezii?
Ne urmărește ceva.
Vino!
Rand...
Ai...
Ce e?
Nu!
Înapoi!
Un troloc n-ar trebui să pătrundă în Căile de Taină.
Așa se explică cum au ajuns nevăzuți în Două Râuri.
- Și ce a pățit Lespedea Călăuzirii. - S-a făcut mai frig?
- Vai... - N-am vrut să conduc Puterea.
Ce e Machin Shin?
În Limba Veche înseamnă „Vântul Negru”.
Și ce e Vântul Negru?
Machin Shin o să vă vorbească. Nu-l ascultați!
N-o să ajungem la Poarta noastră.
Cât de departe suntem de Fal Dara?
- E mai aproape, dar... - Du-ne!
- Duceți-vă! - Repede!
Pe aici! Hai, repede!
- Haide! - Veniți!
Poarta e drept în față.
Te înșeli în toate privințele.
O să-i omori pe copii și o să zici că a fost eroism.
Nu însemni nimic.
O impostoare, o escroacă.
Egwene n-o să te iubească atât cât o iubești tu.
Te-a părăsit și o s-o mai facă.
O voiai pe Laila moartă, voiai să scapi de ea, de asta ai ucis-o.
Pentru că iubeai altă femeie mai mult decât pe soția ta.
Nu poți s-o protejezi. O s-o vezi murind.
O să le auzi urletele când mor, cum le-ai auzit pe ale părinților tăi.
Și n-o să faci nimic să-i salvezi.
L-ai pierdut pe Mat, iar acum o să-i pierzi pe ceilalți, rând pe rând,
până când n-o să mai ai pe nimeni și nimic.
Nu!
Nu-i poți proteja.
Nu poți.
Nu!
Te rog, grăbește-te!
Repede, e deschisă!
Nynaeve!
Vino!
Ați făcut toți treabă bună.
Unde suntem?
La cetatea fortăreață Fal Dara.
Ultimul bastion împotriva Manei Pustiitoare.
Ochiul Lumii e la o zi de mers de cetate.
Dar o să ne odihnim în curând. Avem prieteni în Hotare.
Orice v-ar fi spus vântul...
uitați!
De când n-ai mai intrat pe poarta asta?
Dai Shan.
În numele Lordului Agelmar, bine ai revenit la Fal Dara!
Bine ai venit acasă, ticălos minunat!
Prezența ta mă bucură, Dai Shan.
Și a ta, Moiraine Sedai.
Cărui fapt îi datorăm această plăcere?
- Aduc un avertisment. - Să ghicesc...
Sora mea speriată a trimis la Turnul Alb
povești exagerate despre apropierea Manei Pustiitoare și atacurile trolocilor?
Vă apreciez grija,
dar Fal Dara și-a apărat și o să-și apere mereu locuitorii.
Vă asigur că eu și celelalte Aes Sedai
- ... știm că puteți opri Mana. - Sper că e așa.
Am păzit Pasul lui Tarwin o mie de ani
și am alungat armate de troloci care ar îngrozi chiar și o Aes Sedai.
Apreciez drumul bătut până la Hotare,
dar mă tem că ați venit degeaba.
Lord Aglemar, dați-mi voie să închei.
N-am de gând să vă dau sfaturi.
Un lord își apără pământul cum crede de cuviință.
Am adus doar un avertisment.
Cel Întunecat a început să-și aducă oștile prin Căile de Taină.
E firesc să apărați Pasul așa cum ați făcut mereu,
dar ar fi înțelept
ca un grup să zidească Poarta.
Faceți cum spune.
V-am jignit.
Tu și tovarășii tăi puteți rămâne aici cât doriți.
Hotarele și Turnul Alb s-au susținut reciproc multă vreme,
iar asta n-o să se schimbe câtă vreme Șoimul Negru mai zboară.
Mulțumesc, milord.
Iatacul tău e pe aici.
O încăpere demnă de o Aes Sedai.
Cât sunt aici, m-am gândit să o vizitez pe Min.
- Bănuiesc că mai locuiește în cetate. - Clarvăzătoarea?
- De ce vrei să-i vorbești? - De ce nu?
Asta e și filozofia mea.
- Fratele meu nu e de acord. - Firește.
De ce să-i pună întrebări, când el știe toate răspunsurile?
N-am fost anunțați din târgul de la miazăzi că ar veni o soră.
Dacă te-aș întreba ce căutai în Căile de Taină,
mi-ai oferi un răspuns?
Mulți ani te-ai pregătit cu surorile mele de la Turnul Alb.
Nu erai destul de puternică pentru a fi una dintre noi,
dar sper că mă pot baza pe discreția ta.
Oricât de discretă aș fi,
sunt loială cetății, nu Supremei Înscăunate Amyrlin.
Vreau să trimit un mesaj la Turn.
Trebuie să găsesc un bărbat.
Un băiat, de fapt.
Mat Cauthon.
Cui să-i transmit mesajul?
Ajahului Roșu.
Ce e? Mat?
E Vântul.
Uită-i șoaptele. Erau doar minciuni.
Toate.
Ce te-a apucat?
Puteam să jur că l-am văzut pe Padan Fain trecând pe lângă noi.
Negustorul?
Perrin...
Padan Fain a murit.
Era acolo de Bel Tine, când au venit trolocii.
Parcă a fost în altă viață, nu? Bel Tine.
Mulțumesc.
Nu mănâncă pui? Nici vită?
Calea Frunzei e simplă.
Fără violență.
Dacă ar respecta-o toată lumea, ne-ar fi mai bine.
Nici pește?
Cinele cu Nomazii
erau mai bune decât orice mi-ai gătit tu.
Atenție!
Ce pune la cale?
Orice amănunt ar fi de folos, oricât de mărunt în aparență.
E destul de invaziv.
Ei știu ce sunt?
Nimeni nu știe, datorită Aes Sedai.
Dacă am fi spus ce ești,
ai fi fost hăituită în fiecare clipă...
Sau mai rău.
- Cel mare și întunecat... - Amândoi sunt mari și întunecați.
Cel din stânga...
are ochi galbeni și sânge care-i curge pe bărbie.
Roșcatul leagănă un copil.
Al cui?
Nu știu. Arată ca un copil obișnuit.
Și fetele?
O flacără albă...
și un inel de aur...
Nu știu.
Dar sunt toți patru legați.
- E ceva neobișnuit? - Foarte.
Văd scântei care încearcă să alunge umbrele,
iar umbra încearcă să înghită scânteile.
Dacă te ajută, au fost viziuni foarte clare.
Cu cât ești mai important pentru Pânză, cu atât e mai clară viziunea.
- E vreo viziune mai puternică? - Nu neapărat.
Ai văzut ceva la mine?
Nu mă privi așa!
O văd pe Suprema Înscăunată cu toate însemnele nobiliare și...
ea o să fie pieirea ta.
Iarăși.
- De ce durează atât? - Vine.
Plecăm mâine, în zori.
Cine era?
Hangița.
O femeie pe care o știu de când era tânără.
Nu ne mai minți!
Uiți că nu pot minți, oricât mi-aș dori.
Vede frânturi din Pânză, din viitor.
Speram să-mi poată spune care dintre voi e Dragonul,
ca să-i salvez pe ceilalți.
Nu vreau ca vreunul dintre voi să moară.
Dar, dacă ajungeți la Ochiul Lumii
și nu sunteți Dragonul...
o să pieriți acolo,
măcinați între două forțe ale naturii.
Ei bine...
- Care dintre noi e? - Nu știa.
Mâine o să vă duc pe toți la Ochi,
știind că trei n-o să vă întoarceți.
Cum poți fi așa sigură?
Nu e posibil ca Mat să fie Dragonul?
Să supraviețuim?
Să te înșeli?
E ușor să folosești îndoiala ca sprijin,
dar îndoiala e primul pas către capitularea în fața Întunericului.
Nu mi-am ales destinul, cum nici voi nu l-ați ales,
dar o să-l urmez pentru că așa trebuie.
Pentru că știu ce e drept.
Tu ai ales...
dar noi o să alegem singuri.
Ești puternică,
dar nu cred că ne poți duce pe toți patru cu forța până acolo.
Nu scăpați fugind sau ascunzându-vă de țesătura Pânzei.
Hotărâți-vă în noaptea asta. Plecăm în zori.
Nimic din ce spune o Aes Sedai nu e opțional.
O să ne oblige, dacă asta vrea.
N-are decât să încerce.
Am plecat din Două Râuri ca să-i apărăm pe cei dragi,
familiile noastre.
Și asta facem și acum, cu orice preț.
Asta zice Moiraine.
Iei drept realitate tot ce spune, toată profeția asta
că Dragonul Renăscut e unul dintre noi.
O credem doar fiindcă ne-a spus-o ea.
- Nu poate minți. - Dar poate amăgi.
Crezi că abia azi a aflat că o să murim?
Chiar dacă ea crede că spune adevărul...
se poate înșela.
În privința noastră, în toate privințele.
Nu fac asta pentru că a spus Moiraine
sau pentru că sunt convinsă că știe despre ce vorbește.
Vreau să merg la Ochiul Lumii
pentru că, dacă există o mică șansă să aibă dreptate...
tot merită s-o fac.
Ești Meștereasă.
Dacă nu era vorba de Moiraine... nici n-ai fi stat pe gânduri.
Ai fi făcut-o.
Nu lăsa trufia să te împiedice să faci ce știi că-i drept.
Am pierdut deja prea mulți oameni.
Nu vreau să pierd pe niciunul dintre voi.
Dacă ne dăm viața în van?
Dacă niciunul dintre noi nu e Dragonul?
Dacă e Mat?
Haide...
Ce?
De ce n-ar fi el?
Niciodată n-ai dat doi bani pe el.
- Rand. - Nici măcar nu i-ai dat o șansă.
Nu ai încercat să-l cunoști.
Dacă-l cunoșteai, știai ce viață grea a avut,
cât se chinuiește să se descurce. N-are multe.
Și tot ce are oferă prietenilor, surorilor lui, nouă.
- Bine. Stai. - Ne-a abandonat, Rand!
I-ai văzut fața, ca și mine.
Probabil că s-a întors la Tar Valon după pumnalul furat.
- Nu știi nimic despre asta. - Ne-a abandonat!
Tu ești experta în privința asta.
Ce vrei să spui?
Ești singura care m-a părăsit.
- Nu-i vorbi așa! - Încetați!
- Poftim? - Îi datorezi scuze.
- Pentru că am spus adevărul? - Încetați!
M-am săturat să vă certați pe ea de parcă ar fi un obiect.
Scuză-mă... Ce ai spus?
Ce-i așa de amuzant?
Asta. Era evident de la bun început.
Nici n-am băgat de seamă.
Ai cerut-o pe Laila în căsătorie
în ziua în care eu și Egwene ne-am început relația...
Singura femeie pe care am iubit-o a fost soția mea.
- N-am vrut... - Doar...
O să vină.
De bunăvoie?
A părut că le-ai dat de ales. E tot ce le trebuia.
Ce e?
Nimic.
Cred că sunt nostalgică.
Aerul de la Hotare are ceva special.
Mirosul îmi amintește de seara în care ne-am cunoscut.
Nu e genul tău să stărui asupra trecutului.
Simt că ți-am luat totul... și încă și mai mult.
Nu mi-ai luat nimic.
Viața nu se limitează la mine, la sarcina asta.
Înainte să te cunosc, n-aveam pentru ce să trăiesc.
Și nici pentru ce să mor.
Tu mi-ai oferit toate astea.
Nu trebuie să-ți iei rămas-bun de la oameni înainte să plecăm?
Îmi place.
Meștereasa.
Vreau să-ți văd chipul.
- E neschimbat? - Da.
Ce faci? Arăți bine.
- Da, te rog. - Ești gata?
Da.
Mulțumesc mult.
Bună!
Bună! Eu doar...
Mă urmăreai?
N-aș spune că ai căutat urme.
Ai de gând să stai acolo?
Sau intri?
Atenție...
ea e Nynaeve.
Nynaeve, toată lumea.
- Scuze, n-am vrut să deranjez. - Te rog, ia loc!
Ți-e foame, Nynaeve Sedai?
Nu sunt Aes Sedai.
Dar aș mânca ceva, mulțumesc.
Ia loc!
E frumoasă.
N-am remarcat.
Copile, fă-i loc lui Nynaeve.
Ia loc, te rog!
- Lan, stai cu mine. - Mulțumesc.
- Miroase delicios. - Ai luptat vreodată cu trolocii?
Troloc?
Mulțumesc că l-ai păzit pe Dai Shan și mi l-ai adus acasă.
- Cu câți ai luptat? - Cu mulți.
- Cât de mare era trolocul? - Mănâncă!
- Trolocul era imens. - Mai mare decât tine?
Mult mai mare. Cu colți și gheare imense.
- E foarte drăguță. - Entuziastă.
Și te place mult.
Pentru că-i aduc mereu cadouri.
Mereu.
Ei bine...
Mulțumesc că m-ai inclus în seara ta.
Nu prea mi-ai dat de ales.
Noapte bună!
Vrei să plec?
Am așteptat în camera mea o oră să vii să-ți ceri iertare.
Am învățat pe pielea mea
că, atunci când vrei să vorbești, mă găsești tu.
Îmi pare rău.
Știu că nu e nimic între tine și Perrin.
Sigur că nu e.
Nu de asta sunt furioasă pe tine.
Cum îndrăznești să crezi fie și pentru o clipă că nu țin la Mat?
Că n-aș lupta și nu mi-aș da viața pentru el?
Mi-era... frică.
Încă îmi e.
Nu vreau să te pierd.
N-o să mă pierzi.
Moiraine se înșală într-o privință.
O să ne întoarcem.
Toți.
Ascultă-mă!
Orice s-ar întâmpla la Ochi,
nu poți să ignori puterea din tine,
pentru că n-o să-ți dea voie.
Trebuie să te duci la Turnul Alb, să devii ce ți-ai dorit mereu să fii.
Nu fără tine.
Am mai făcut greșeala asta o dată.
Vin cu tine la Turnul Alb.
Orice Aes Sedai are nevoie de un Străjer.
Credeai că o să las pe altcineva să fie Străjerul tău?
Dacă ești tu...
O să-ți fiu mereu alături, știi asta.
Orice s-ar întâmpla...
orice ne-ar fi scris.
Pleci?
De ce ți-a spus „Dai Shan”?
Mă enervează când îmi spune el așa.
E un titlu...
oferit viitorilor regi din Malkier.
Nu că ar conta.
Malkier a fost cucerit demult de Mana Pustiitoare.
Cine e?
Se poartă de parcă i-ai fi fiu.
A fost unul dintre oștenii tatălui meu.
În noaptea în care Mana Pustiitoare a cotropit Malkier,
familia mea a fost măcelărită.
M-au scos pe ascuns din palat.
Și te-au adus aici?
Știi,
n-am înțeles niciodată de ce te-ai legat de Moiraine.
Acum înțelegi?
Ești un rege fără regat.
Un băiat fără familie.
Dar acum, în sfârșit, îi aparții...
ei.
Nu e stăpâna mea.
Nu?
Doar așa cum puștii ăia sunt stăpânii tăi.
O Meștereasă nu se mărită.
Hei...
rămâi.
Aici!
Nu!
Te duc la Nynaeve.
Kari?
Era atât de fierbinte!
N-am vrut s-o găsesc acolo, dar trebuia să plec.
Sus, pe munte, în zăpadă.
- Plângea. Era prea micuț. - Tată, despre ce vorbești?
Ușa e făcută din lemn dur.
Trei bărbați de statura ta n-au putut s-o spargă.
Muntele ăla. Cred că l-am mai văzut.
Nu!
Tu ești.
Ai știut mereu în adâncul sufletului că tu ești.
Oricât de repede sau de departe ai fugi, nu poți scăpa de soarta ta.
Ești Dragonul Renăscut.
Ești... Dragonul Renăscut.
Nu!
E închis.
Tu erai.
- Știai că o să vin? - Da. Riscul meseriei.
Ce vrei?
Să-mi spui că nu sunt Dragonul Renăscut.
Bine, nu ești Dragonul Renăscut.
- Nu trebuie să mă menajezi. - Nu-mi pasă ce simți.
Ești doar un tip într-un bar care vrea ceva.
Am început cu stângul. Nu m-am prezentat...
Știu cine ești.
Privește-mă în ochi și spune-mi
că vrei să afli ce am de spus.
După aceea, nu mai există cale de întoarcere.
A fost prima viziune pe care am avut-o.
Eram copil, mergeam pe o alee umedă din Tar Valon.
Când am trecut de colț, am văzut un bărbat în armură,
cu sabia ta cu însemnul cu bâtlanul.
Când m-am uitat la el...
am văzut zăpadă și sânge.
Am văzut un bebeluș pe Piscul Dragonului.
Bărbatul l-a crescut într-o căsuță de lemn, lângă pășunile oilor,
într-un sat liniștit, înconjurat de două râuri.
Iar bebelușul...
Bebelușul era ceva ce n-ar fi trebuit să existe.
Ce vezi acum...
când te uiți la mine?
Curcubeie și carnavaluri, și trei femei frumoase.
Vezi Ochiul Lumii?
- Aș vrea să nu-l văd. - De ce?
Pari un om bun.
Mă întorc de acolo?
Bănuiam eu că nu.
Nynaeve?
Pe unde ai fost?
Nicăieri.
Ai fost undeva.
După cum arată patul ăsta neatins,
n-ai fost în camera ta.
N-aveam somn.
Îți datorez scuze.
A vorbit gura fără mine. N-am vrut să stârnesc necazuri.
Ce hotărâre ați luat?
Vreau să merg.
Unde e Rand?
Am crezut că e cu tine.
Ce s-a întâmplat?
Eu sunt.
Moiraine ne-a ascuns legătura.
Nu înțeleg.
A plecat.
Singură?
Rand.
Ce-i asta?
Mana Pustiitoare. Trebuie să trecem prin ea ca să ajungem la Ochiul Lumii.
Subtitrarea: Robert Ciubotaru
redactor Anca Tach