𝄆 Downloaded From BollyFlix 𝄇
Kde je Nyneiva?
Vstoupila do Oblouků, ale už z nich nevyšla.
Mami? Co je to?
Pojď, musíme jít.
Když strážce přijde o svou Aes Sedai, je to téměř, jako by spolkl její smrt.
-Pořád jsem tvůj strážce. -Ne, zklamal jsi mě.
Alanna tě doprovodí do věže.
Vážně nechceš vědět, co vidím, když se na tebe podívám?
Ani náhodou.
-Mat jede se mnou. -Znáš cestu?
Nezklam mě.
Lady Anvaere. Nezajímá tě, proč s tebou chtěla mluvit?
Jaký ty máš důvod mi pomáhat?
Ty mi pomůžeš vzpomínat
a já tobě zapomenout.
Jdeme.
Běž. On ti ukáže kam.
Přes celý ciferník byla napsaná báseň. Ve starém jazyce.
Neporazili jsme Temného, osvobodili jsme jeho nejsilnějšího zástupce.
Išamael možná probouzí ostatní Zaprodance.
Krev živí krev.
Krev volá po krvi.
Krev je, byla...
...a vždy bude.
KOLO ČASU
Má paní, máme...
Někdo je u dveří.
Na návštěvu je brzy.
Kdo je to?
Je to...
Vaše starší sestra.
Ano, má paní, má...
Pojďte dál.
Vypadáš dobře, sestřičko.
Ty také.
-Prosím, posaď se. Nevěděli jsme... -Nemusíš stavět na čaj.
Ustájila jsem koně a jestli je můj starý pokoj otevřený, ubytuji se tam.
Ale chci být tady ve městě nenápadná.
Jistě, my...
Jonasi! Přines ze sklepa ghealdanské.
Ano, má paní.
-A potřebuju objednat šaty z... -Uběhla desetiletí, Moirain!
Posaď se!
Dej si čaj.
Možná oběd.
Ještě ráno se musím s někým setkat.
Když mi postavíš nový hostinec, těžko si dál můžu účtovat za bydlení a stravu.
To je to nejmenší.
-Moc mě to mrzí. -Není to tvoje chyba.
Nezhasila jsem před spaním svíce.
Možná je to tak nejlepší.
Na rekonstrukci tohoto podlaží jsem si najala muže, ale bude jim to trvat týden.
Což znamená, že po dlouhé době budu moct někam odjet.
Kam?
Moje rodina má chatu poblíž Rodovrahovy dýky.
Jako malá jsem tam jezdila pořád,
ale co jsem převzala hostinec...
Chceš jet taky?
Nemůžu, Selene.
Promiň.
Řekni to ještě jednou, a to slovo už přestane mít význam.
Nejsem teď moc dobrý společník.
Pro nikoho.
Oheň mi odehnal všechny nájemníky.
Budeš to tu mít celé pro sebe.
Pokud tedy opravdu chceš být sám.
Mami?
Co je to?
Pojď, broučku, musíme jít.
Mám strach.
Nechala jsem ti pár perníčků.
Děkuju.
Jak ti je?
Nespala jsem.
Já bych asi taky nespala.
Jaký je to pocit?
Měla bych jít.
Samozřejmě, nebudu tě zdržovat.
Jsem tu, kdybys něco potřebovala.
Jsem tak ráda, že jsi zpátky.
Už je to dobré.
Nebylo to skutečné.
Nic z toho nebylo skutečné.
-Ještě jednu lekci s mečem. -Prosím.
Víte, že já chci, ale musíte přemluvit Ihvona.
Prosím.
Až se najím.
Já ti to říkal.
Jestli někdo řekne něco o soli, vzplane v ohni.
-Ne, děkuju. -Slyšels, co jsem říkala o ohni?
-Jsem od snídaně ještě plný. -Ta byla minimálně před dvěma hodinami.
Čemu se vy dva ušklíbáte?
Už je to doba, co sis domů přivedla nového muže.
Říkali jsme si, že už jsi možná ke stáru ubrala.
Kam se ten třetí vejde?
Ihvon a Maksim nemůžou?
Jeden z nich mě chodí kontrolovat, když se vzdálím.
Jak to probíhá?
Začnou vtipkovat.
Maksim o mém věku.
Ihvon o mých vlasech.
A pak nějaká milá vzpomínka,
něco, kvůli čemu stojí za to žít.
-Pak... -Tak to přeskočíme.
Nemyslím si, že se zabiješ.
Pouto ti nebylo odebráno násilím. Vzala si ho.
Rozhodl ses, co teď budeš dělat?
Jsem už nepohodlná návštěva?
My tři se zítra vracíme do věže.
Půjdeš s námi?
Nevím.
Nyneiva podstoupí zkoušku v Obloucích.
Od dob Kedsuane Sedai jako první tak brzy.
Předpokládám, že je jen otázka času, než bude sama hledat strážce.
Nerad bych své chyby opakoval.
Kéž bys znal Moirain předtím.
Před čím?
Něco se jí stalo.
Už to bude dvacet let.
Rok nebo dva před tím, než navázala pouto s tebou.
Ze dne na den byla prostě jiná.
Jako se voda mění v led
a ty se na něj díváš a říkáš si, jak někdy mohl být vodou.
Byla tehdy šťastnější?
To nevím.
Nevím, zda kdy byla šťastná.
A ten zrzek sem chodí každý den?
-Rand? -Jistě.
Dnes nedorazil do práce.
Nevíte, kde bydlí?
Dostal se do potíží, má paní?
Chci si promluvit o samotě s vaším svěřencem.
Víte, s kterým.
Měl bych tě na místě zabít.
To už jsi zkusil.
Tak jak s tebou zacházejí?
Jako s motýlem bez křídel.
A co tvá hlava?
To kvůli tobě jsem tady a ne v cele Bílé věže.
Mé žluté sestry tě chtěly studovat.
A ty hnědé taky. A pochybuji, že by se ti to líbilo.
Pochybuju, že moje potěšení pro tebe tolik znamená.
Už jsi ho začal cvičit?
Randa al'Thora.
Toho jsi sem poslala taky ty?
Kde bydlí?
Všechno jsi mi vzala.
Všechno.
Myslíš, že za lahev vína budu tancovat, jak ty pískáš?
Ne.
Vím, co doopravdy chceš.
Po čem všichni odříznutí od jediné síly
touží ze všeho nejvíc.
Když pomůžeš ty mně, já pomůžu tobě.
Kde bydlí?
V hostinci.
V Předbrání, v hostinci U Půlměsíce.
A?
Má tolik síly, jako jsem měl já,
ale bojí se jí,
nenávidí ji, takže ji neovládá.
Naučíš ho o usměrňování všechno, co umíš,
všechno.
Ať to trvá, jak dlouho chce.
A nakonec, budu-li spokojená s jeho pokroky...
ti tu ten nůž nechám.
Co je zpátky, něco se mezi námi změnilo.
Je teď přijatá.
Tím to není.
Možná trochu.
Ať se jí snažím pomoct sebevíc,
nikdy neřeknu ani neudělám nic správně.
Tak se přestaň snažit.
Ani nevíš, co ji tam potkalo.
Proč bys to měla dávat do pořádku ty?
Jsem její kamarádka.
Byla tu pro mě, když jsem loni přišla o...
O někoho, koho jsem nade vše milovala.
A zvládla jsem to jen díky tomu, že jsem se o ni mohla opřít,
i když ji to taky bolelo.
A chci jí...
Teď zas musím pomoct já jí.
Jako dřív.
Ale co jsem tady, v téhle věži, připadám si
čím dál bezvýznamnější.
Sestro.
Ty musíš být Nyneiva al'Meara, že ano?
Hledám Maksima a Ihvona.
Jsou pryč s Alannou Sedai, ale jestli chceš, můžu s tebou cvičit já.
Opravdu jsi v Obloucích usměrňovala?
Divím se, že kolem sebe nemáš všechny možné adžah.
I když máš roky na to si vybrat. Jen doufám, že to nebudou červené.
Západní pobřeží čelí útoku,
a ty tam ani nepošleš sestry?
Západ čelí útoku pořád. Většinou ohrožuje sám sebe.
Věž tam poslala sestry na průzkum.
Kdy se naposledy ohlásily?
Ví o tom amyrlin?
Samozřejmě.
Kdy jsi s ní mluvila naposled?
V době amyrlininy nepřítomnosti vládne věži strážkyně,
takže s amyrlin mluvím pokaždé, když otevřu ústa.
Víš, pokud padne,
ty půjdeš dolů s ní.
Už hodiny jsme tu karavanu nespatřili.
Musím najít přátele.
Určitě jdeme správně?
Vlci se neztratí.
To ty nás vedeš, ne oni.
Podívej se na mě.
Já jsem oni.
A ty taky.
Co jsme zač?
Říkají nám vlčí bratři.
Co to znamená?
Přesně to, co to říká.
Jsou všichni vlčí bratři?
-Přeměním se na... -Nebuď hloupý.
Jak jsi mě našel?
To je náš jazyk.
Jeden z našich průzkumníků spatřil jelena a poslal nám vizi, co nás k němu dovede.
Jak to funguje?
Instinktivně.
Naučíš se, co znamenají. Jak je vysílat.
Varovali tě vlci, že se ti válečníci na nás chystají?
Proto jsi nezůstal ve vesnici?
Mohl jsi nás varovat.
Pomoct.
Jsi snad v řetězech?
Čas se najíst.
Brzy ti pečené maso přestane chutnat.
Líbíš se mu.
Jak se jmenuje?
Až bude čas, dozvíš se to.
Už dlouho tě bedlivě sleduje.
Ty a ta dívka jste měli štěstí, že jsme vás před bělokabátníky zachránili.
Tos byl ty?
Jak?
Už nám vysíláš obrazy několik měsíců.
Taky přišel o družku.
Pořád ji oplakává.
Když spíš, všichni ji vidíme.
Proč jste čekali tak dlouho, než jste přišli,
když mě sledujete už měsíce?
Nechodíme k ženám, které umí usměrňovat.
Proč ne?
Aes Sedai nevěří tomu, čemu nerozumí.
Ani jiní lidé.
Hopsal.
Tak se jmenuje.
Skoro.
Už jsem začal vařit večeři. Pomůžeš mi s vodou?
Kolik vody na ten chleba potřebují?
Vedeš si dobře, víš to?
Prvních pár týdnů od rozvázání pouta bývá...
No...
To ti nemusím říkat.
Už o tom vím svoje.
Moirain pouto skrývala
asi tak posledního půl roku.
Myslel jsem, že jsem jediný strážce, co to vydrží tak dlouho.
Když se mnou Alanna prvně navázala pouto, bylo to pro všechny utrpení.
Já nebyl rád za publikum ve své hlavě a ona nechtěla nic sdílet.
Tak jsme si to všichni tři vyříkali
a rozhodli jsme se, že své pouto ke mně bude skrývat,
vyjma bitvy.
A postele.
Ale ví o tom věž?
Už jsi někdy poznal manželství na vlas stejné jako jiné?
Vím, že ostatní ti řeknou, že se k Moirain nemůžeš vrátit,
ale já jsem důkaz, že když budeš chtít, můžeš.
Hostinec U Půlměsíce vyhořel.
Nevíš proč?
V Předbrání hoří každou chvíli, má paní.
Škoda, že se požár nerozšířil i na okolní domy.
Bydlel v něm jeden chlapec.
Zrzavý.
Vím, že to poutá pozornost, aspoň tady.
Musels ho vidět každý den procházet branou.
A co s ním?
Víš, kde je teď?
To je...
...neuvěřitelné.
Tu chatu postavila tvá rodina?
Lhala jsem.
Jako malá jsem tu čas vůbec netrávila.
Jezdívala jsem sem s mužem.
S tím před tebou.
Nemusíš mi nic vysvětlovat. Řekli jsme si žádná minulost.
Pro tebe je to snadné, jsi tak mladý, žádnou nemáš.
To by ses divila.
Byl první muž, kterého jsem kdy milovala.
Vlastně jediný.
Mocný. Sebevědomý.
Arogantní.
S pohledem, který tě přikoval k zemi.
Trochu nuda, ne?
Jezdívali jsme sem, co to šlo.
Vždycky nám to šlo líp, když jsme byli o samotě,
bez okolního světa, co by námi smýkal.
Žertovali jsme, že už se dolů nevrátíme.
Ale vždy jsme se vrátili.
Na podobném místě jsem vyrostl.
Mí přátelé snili o městě, o cestování,
ale já ne.
Tady nahoře
svět vypadá, že stále drží pohromadě.
Můžu věřit, že není rozbitý.
Chceš se tam vrátit?
Kolo nikdy nikomu nedopřeje, co by rád.
A ze všech nejmíň mně.
Nikdo a nic ti nikdy nedá, co chceš.
Když něco chceš,
musíš si to vzít.
Tak jo.
Hej, příteli. To samé.
Čím zaplatíš? Všechny tvé peníze mám já.
Ne, nemůžeš vyhrávat pořád.
Říká ten, co nevidí do budoucnosti.
Ne, říkala jsi, že věštíš jen lidem.
Tak jo, vzhledem k tomu, že fakt válíš
a celý den jsme byli na koni,
neobjednáš nám pokoj?
Jsem utahaný. Sotva pletu nohama.
To už jsem slyšela.
Co kdybych nám objednala další rundu a pokoje, v množném čísle?
-Tolik jsi toho nevypila. -On za pár hodin vypije.
Jen potřebuje trochu pomoct.
Asi budete chtít pokoj.
V podkroví. Čekám návštěvu.
Už dorazili?
Ne, ještě ne. Kdo přijede?
To nevím jistě.
Ale až dorazí, pošli je nahoru. Budou chtít stejný pokoj.
Většina Aes Sedai do této místnosti odmítá znovu vkročit.
Bylo něco z toho skutečné?
Bolest.
Ale i ta vyprchá,
časem.
O koho jsi uvnitř přišla?
O dceru.
To mě mrzí.
Teď mám jen tak zapomenout, co se tam stalo.
Strávila jsem tam roky.
Už mi to z paměti mizí, ale ještě si to pamatuju.
Já...
Já svého syna tajím už osmdesát let. Nebo devadesát?
Namluvila jsem si, že je to pro jeho bezpečí.
Abych zabránila svým nepřátelům ublížit mu, když mě budou chtít dostat.
Tři přísahy nás zavazují říkat pravdu ostatním, ne sobě.
Mohla jsem ho ukrýt kdekoli.
Na tisíci bezpečnějších míst, ale měla jsem ho tady v Tar Valonu.
Držela jsem ho tu kvůli sobě.
Protože jsem se bála.
Nemohla jsem riskovat, že ztratím jedinou věc na světě,
která kdy byla skutečně má.
Muži schopní usměrňovat jsou temnotou prokleti kvůli svému šílenství.
Protože nakonec zabijí ty, které nejvíc milují.
Ale pravdou je, že my Aes Sedai jsme taky prokleté.
Díky jediné síle stárneme pomaleji
a jen nečinně přihlížíme, jak naši milovaní umírají,
a nemůžeme tomu zabránit.
Už chápu, proč ti nedovolí učit novicky.
Víš, jak vládneme tomuto světu, aniž bychom se z bolesti a ztrát zhroutily?
Najdeš si na tomhle světě kousek něčeho, co ti patří,
a držíš se toho.
A pak,
když je to nakonec pryč, najdeš si něco nového.
Tys něco takového našla?
Něco ti teď svěřím, ale musíš mi slíbit,
že nebudeš jednat ukvapeně.
Věž se dozvěděla o vpádu na západě.
Tady to nikoho nezajímá.
Obzvlášť když naši špioni hlásí, že neberou zajatce.
Ale v jedné ze zpráv
stálo cosi neobvyklého.
O skupině šajnarských vojáků daleko od domova
cestujících s ogierem
a kovářem z Dvouříčí.
Tentokrát vydržel deset minut.
Myslím, že ho udoláme.
Brzy bude starý a moudrý jako my.
Starý ano.
Na moudrosti ještě pracuje.
Něco, co řekla.
Pořád si to opakuj.
„Tisíc ran za jednu její.“
Lidé nechápou, že my nemluvní
jsme potichu, protože ustavičně vedeme rozhovory ve své hlavě.
Řekla, že celá ta léta
mě nikdy nepovažovala za sobě rovného.
Jistěže ne.
Nejsme si rovní, Lane. Ani nemáme být.
Aes Sedai dokáže přivolat blesk,
pohnout horami.
Zbytek světa jejich moci jen přihlíží.
My vidíme jejich slabosti.
Připomínáme jim, že nejsou bohové.
Nezdá se mi, že by to Alanna potřebovala připomínat.
Ví, že nám jde o to samé.
A to je co?
Vítězství Světla nad temnotou.
A na závěr dezert.
A co Moirain?
O co jde jí?
V tom je asi ten problém.
Už ani nevím.
Omlouvám se, že jsem tu, ale nechtěla jsem tě propásnout.
Prosím, posaď se.
Anvaere, měla jsem dlouhý den, já...
Tohle by žena, která strávila půlku života
zbožňováním své sestry, neměla mít zapotřebí.
Jestli chceš omluvu za to, že jsem odešla,
tak máš smůlu.
Aes Sedai neumí lhát.
Ne, ovšemže ne.
Kdybych bývala uměla usměrňovat, udělala bych to samé.
Světlo ví, že jsem se snažila,
za nocí, kdy to s budoucností rodiny vypadalo bledě.
Po tom, co nás strýc zruinoval.
Po tom, cos odešla.
Ale otec choval naději, že se jednoho dne vrátíš a dáš vše do pořádku.
Byla jsi jeho jasná hvězda.
Jak se ukázalo, spíš padající, která se na nebi objeví jen jednou.
Já...
-Vrátila bych se, kdybych... -Ušetři mě té falešné kajícnosti.
Měla jsi svou práci a já zas svou.
Méně důležitou, jistě, ale neméně náročnou.
Pokud vás tedy ve věži neučily
jak se usmívat poté, co vám naplivou do tváře.
Nebo jak žebrat od sousedovic komorné zbytky z hostiny.
Ale já svou práci dělala dál stejně jako ty tu svoji.
Ale můj syn si teď vezme královnu
a na rod Damodredů už nikdo plivat nebude.
Zvládlas to dobře, sestřičko.
Lépe než bych to se stejnými kartami zvládla já.
Děkuji, Moirain.
Ale už je mi jaksi jedno, co si myslíš.
Nepřišla jsem si pro uznání.
Jsem tu, abys neohrozila to, co jsem celý život budovala.
Tohle není tvůj dům,
ani tvé město,
a já už nejsem tvoje malá sestřička.
Všichni špehové, které jsi tu měla,
jsou teď moji.
Celestin, vedoucí sanatoria.
Sandair, strážce, kterého jsi zdravila u brány.
Jestli chceš vědět, kam jel ten zrzavý chlapec z hostince,
budeš mě muset u čaje moc hezky poprosit.
Musí to být svým způsobem příjemné,
vědět, kým se jednou staneš.
Víš, mě vždycky zajímalo jen to,
jaké je moci si zvolit vlastní osud.
Chceš si to vyměnit?
Ne.
Všude jsem tě hledala.
Dej nám chvilku.
Tohle je moje komnata.
A moje sklenka, kterou musím umýt.
Zrovna jsem chtěla jít za tebou...
Zajali Perrina a Loiala.
Jedu je do Falme osvobodit.
Falme? To je na druhém konci světa.
Jen jsem ti přišla říct, že odcházím.
Nemusíš jít se mnou.
Jako přijatá můžu opouštět věž, jak se mi zlíbí,
ale když chytí tebe, vyloučí tě.
Myslíš, že mi na tom sejde?
Když jsou naši přátelé v nebezpečí, proč bych tu zůstávala?
Ty to vůbec nechápeš, viď?
Proč se tolik snažím.
Kdybych u Oka světa byla připravená,
mohla jsem bojovat po Randově boku.
A možná by z toho vyvázl živý.
Už nikoho z vás takhle nezklamu.
Znám bezpečnou cestu ven.
Jsou Perrin s Loialem v pořádku?
Nevím.
Kdo je zajal?
Nájezdníci ze západu, víc nevím.
Do Falme je dlouhá cesta.
Budeme mít čas vymyslet plán.
Samozřejmě vás sleduji, chci zjistit, proč se plížíte pryč z věže.
Okamžitě se vrať a drž jazyk za zuby, nebo...
Nebo co?
Egwain by mi neublížila a ty se zdrojem ani neumíš pracovat.
Liandrin Sedai!
To já je sem přivedla. Nic neprovedly.
Vyčítejte to mně.
Jste komplikace.
Je mi to líto.
-Co děláš v posteli? -Vstávej.
-Vstávej! -Honem!
-Do práce! -Klienti čekají!
Není to skutečné.
Tetičko!
Svému osudu nikdo neuteče.
Ty to víš přece nejlíp.
Budeme spolu šťastní?
Čím budu, až vyrostu?
Ne!
Otevři oči.
Co vidíš?
Je to krása, viď?
Nevidět nic.
Přestat být pouťová atrakce.
Kdo jsi?
V tomhle věku mám tolik jmen.
Otec lží.
Zrádce naděje.
Zaprodanec.
Ne.
Ne, Liandrin mi neřekla, že to...
Slíbila tě zbavit vizí.
Opravdu myslíš, že to Aes Sedai umí?
S něčím se musíš obrátit na temnotu.
Dohoda se ruší. Ne...
Nepomůžu ti nikomu ublížit.
Ale pomůžeš.
Nedovolím ti ublížit Matovi.
Možná ano.
Přišla sis pro pokyny, kam ho máš vést dál.
Chceš, abych tě zbavil toho prokletí?
Přiveď ho do Cairhienu.
Co je v Cairhienu?
Rande!
Zůstaň za mnou.
Omlouvám se.
-Cos to udělal? -Promiň.
Co jsi to provedl?
-Měl jsem ti to říct. Já... -Tys...
-Myslel jsem, že to zastavím. -Tys usměrňoval?
Měl jsem ti to říct.
Požár v mém hostinci...
Ne. Byla to nehoda. Nehoda.
Jaká nehoda?
Nezbláznil jsem se, jo?
Nezešílel jsem.
To přece víš.
Znáš mě. Ne?
Chápu.
Tak já půjdu. Děkuju.
Za všechno. Jen bych si přál, abychom...
To je jedno.
Kam půjdeš?
Říkají, že když muži zešílí,
nejdřív zabijou ty, které mají nejradši.
Takže co nejdál.
Chceš říct, že mě miluješ?
Proč jsi mi neřekl, že umíš usměrňovat?
Jsi první žena, která ve mně viděla muže.
Nechtěl jsem, abys ve mně viděla příšeru.
To nejsi.
To, cos udělal, je prostě součást tvé přirozenosti.
Neměl bys ji skrývat.
Já to jednou udělala.
Obrátila jsem k němu svou duši jako zrcadlo a odrážela jen to, co chtěl vidět,
zbytek mě zůstal ve tmě.
Ale jednou se díval příliš dlouho,
příliš pozorně.
Musíš někomu dát možnost milovat tě celého.
Možná nebudou,
ale tu možnost jim musíš dopřát.
Nevím, kolik máme času...
než mě to...
Tolik co všichni ostatní...
Nikdy ne dost.
Určitě spí?
Co jsi našla?
Proroctví ve starém jazyce.
Lan nesmí zjistit, o kom je.
Lanfear.
Zaprodaná.
Zlomili její pečeť.
Zas chodí po našem světě.
„Dcera noci je znovu na nohou.
Stále bojuje válku prastarou.
Hledá nového milence,
jenž jí poslouží a zemře,
sloužit však bude dál.“
Selene...
„Kdo se jejímu příchodu postaví?
Zářící hradby jí padnou k nohám.
Krev živí krev.
„Krev volá po krvi.
Krev je, byla...“
Něco bys měl vědět, Rande.
„...a vždy bude.“
Jsem taky příšera.
Co tím myslíš?
Co se to děje?
Co se děje?
A teď pospěš, nemáme moc času.
Tys ji zabila.
Zabilas ji.
Ne.
To bych nedokázala.
Ona je Lanfear,
dcera noci,
nejnebezpečnější ze Zaprodanců.
Jmenuje se Selene. Vlastní hostinec v Předbrání.
Lhala ti,
to já neumím.
Teď musíme prchat.
Rychle!
Honem!
Překlad titulků: Vixo
Kreativní dohled Kateřina Hámová
𝄆 Downloaded From BollyFlix 𝄇