Майже двадцять років свого життя я була здобиччю.
Нелюбою дитиною, непотребом.
Непотребом.
Я сама мала за себе дбати.
Боротися зі світом.
З людьми. З собою.
Зі своїми демонами.
Правду мовлячи
Я дякую нашій гості – журналістці Поппі Парнелл,
ведучій хітового подкасту «Переглянуто».
Поппі, останнє питання: що будете робити далі?
Що створите після сезону про Воррена Кейва?
Я заплатила високу ціну, розбираючи історію Воррена Кейва.
Тож тепер, мабуть, відпочину
і дуже серйозно поставлюся до вибору наступного сюжету.
Не примушуйте нас довго чекати, Поппі.
Хочемо другий сезон.
Але – усі чули? Трохи згодом. Дякую за бесіду.
Дякую, що подзвонили.
Привіт, Поппі.
-Привіт, Гербі. -Як завжди?
-Авжеж. Привіт. -Гаразд.
Сюрприз!
Закочили зненацька.
Привіт.
-Привіт. -Така рада тебе бачити.
А я – тебе.
-Маєш чудовий вигляд. -А ти – просто шикарний.
Спробуй побий.
Я тебе майже перемогла. А тепер – таки перемогла.
Як це так?
-Ага. Не знаю, що й сказати. -Чорт!
-Дякую. -Та ну тебе.
Ти досі махлюєш.
Тату, не можна так казати.
-Можна. -Та годі.
Обікрала мене першого ж дня, як прийшла в цей бар.
Устромила свої брудні рученята в касу й утекла, я й схопити її не встиг.
Але через квартал ці двоє наздогнали мене.
Це тоді ви на неї накинулися?
Еге ж.
Вона скажена, тож нам нелегко було.
Ми скублися й кидали одна в одну сміттям,
аж нас було вже не відрізнити.
Від усіх трьох тхнуло, як з помийної ями.
Скільки вам було? Десять, одинадцять?
Так.
Усесвітньо відома письменниця.
Давно ми тебе не бачили.
Ну… Я провела більше часу в готелях, ніж удома.
Шкода, що ти роками жила на вулиці, але так і не прийшла сюди.
До нас.
Що ти тут робиш? Махлюєш?
Боже мій! Ви не втомлюєтеся про це згадувати.
-Ні. -Схоже, хтось розбагатів.
Привіт.
Ходімо.
Аж не віриться, що ми всі знову зустрілися!
Вибач, що не була поруч, коли тут таке діялося.
Ти дзвонила й писала. Мені цього було досить.
І я ж вижила.
Мм. Ми такі, подруго. Ми виживаємо.
І стаємо сильніші.
Нас вчили, що це правильно.
А що Інґрам? Прийде завтра?
Сподіваємося.
Між нами ще не все добре, але намагаємося думати про нашу любов.
Звучить непогано.
А Джош буде?
Аякже.
А чому б йому не бути?
-До завтра. -До завтра.
ДОСВІД МІКИ КІТ «НЕПОТРІБ»
Я така рада бачити вас обох.
Разом.
-Ура. -Принесу випивку.
-Добре. -Так. Іди зі мною.
Зачекай…
Це…
Це – той перший примірник рукопису «Непотреба».
З твоїми примітками.
Без тебе цього б не сталося.
Коли вперше читала, мене аж трусило.
Відколи ти тоді сіла поряд в автобусі, ти подолала значний шлях.
Ми не дуже відрізняємося від тих двох дівчинок, так?
Не дуже. Та іншим не варто про це знати.
Вибачте.
Прийшли студенти, що отримали стипендії.
-Привітаєтеся з ними? -Авжеж. Та спочатку…
Це Айві Еббот. Моя права рука в «Притулку».
Не знаю, що б я без неї робила.
Айві, це Поппі.
Надзвичайно рада знайомству.
І я.
Не заперечуєте, якщо я вкраду Міку на хвилинку?
-Аж ніяк. -Чудово.
-Я швиденько. -Добре.
Це ж треба.
Багато людей, правда?
А-а! Джош! Боже мій.
Іди сюди.
Я скучив за тобою.
А я – за тобою.
Клас.
Ви стали просто зірковою парою.
Міку знає весь світ,
і всі дивляться твою документалку про «Синів Івара».
Хто б подумав, що так буде?
Так. Хто?
Що таке?
Усе добре?
Що це значить?
Не зважай. У моїх жилах – матінка-Росія.
Фаталізм і… тривога. Це в мене в крові.
Ти можеш розповісти мені все.
Зайди згодом у студію. Тоді й поговоримо.
Зрештою це все закінчиться, еге ж?
У книзі «Непотріб» Міка ділиться болісними подробицями свого життя.
Її біль відгукнувся в серцях багатьох людей і вплинув на них.
Годі слів. Зустрічайте королеву вечора – Міку Кіт.
Добрий вечір.
Отам – перелякана дівчинка.
Їй тринадцять. Її кинули напризволяще.
Про неї забули. Викинули, як непотріб.
Але вона вижила.
Коли я побачила цю інсталяцію, провалялася в ліжку три дні.
Мені так боляче було дивитися на неї. На себе.
Через стільки років.
Я крала, шахраювала й билася.
Напивалася.
Приймала наркотики.
Моїм тілом користувалися. Не завжди з моєї згоди.
І через це вона стала нічим.
Я стала нічим.
І тоді я повернулася в цей світ через писання текстів.
Вони не дозволили мені зникнути.
Сьогодні наша мета –
запропонувати безпечний дім усім безпритульним хлопцям і дівчатам,
і щоб він існував не лише в їхній уяві.
Дякую.
Доки я не пішла, хочу подякувати «Ryvlin Gallery»,
моїм видавцям – «Simon & Schuster» –
моїм прекрасним колегам у «Притулку» – безкінечно вам вдячна –
і моїй подрузі Поппі Парнелл, яка вивела мене на цей шлях.
Вона побачила стос нотаток і щось таке роздивилася в них.
Саме її незламна віра в те, що я можу запропонувати світу,
була вирішальною силою в досягненні мною успіху.
І, авжеж, хочу подякувати моєму чоловікові Джошу.
Де ти, Джоше?
Коханий?
Ну, він знає, як багато він для мене значить, і як я йому вдячна.
А ви, народ, – розважтеся.
Знаєш, у кожному штаті, усюди, де я бувала,
люди згадували твій подкаст.
Приємно таке чути.
Бо мене звинуватили в тому, що я власноруч вбила журналістику.
Знаєш, я завжди хотіла лише допомагати людям,
а мені весь час шлють листи ненависті.
«Шахрайка», «опортуністка», «експлуататорка».
А ще – моє улюблене – «відьма».
Коли впливаєш на людей,
це завжди підіймає хвилі.
У Джоша все добре?
У галереї він здався мені розгубленим.
Муки дорослішання.
«Притулок» було створено торік. Ми ще призвичаюємося.
МЕНЕ ЗВАТИ ПОППІ ПАРНЕЛЛ І Я ЗАКЛИКАЮ ВАС ПОДУМАТИ ЩЕ РАЗ
Оце так.
Приїхали.
Джоше!
Агов!
Може, додому пішов.
Він не відповідає на дзвінки. Перевірю на веранді.
-А де туалет? -Через місток,
потім тримайтеся лівіше.
Ясно.
Якщо чогось хочете – беріть. Вино, пиво.
Дякую.
Усе, що захочете. Добре?
Джоше, агов!
Джоше!
ТЕМНА КІМНАТА ДВЕРІ МАЮТЬ БУТИ ЗАЧИНЕНІ
-Поппі! -Інґраме!
Інґраме!
-Поппі! -О боже.
-Поппі. -Боже мій.
-Усе гаразд? -Це Джош.
Це Джош.
Поппі!
-Міко. -Що сталося?
Що таке?
-Мила, стій. -Що таке?
-Що сталося? -Не дивись.
-На що? -Не дивись.
-Поппі. -Не треба…
Господи.
Ось, мабуть, і все.
Дякую.
Уже легше, сонечко?
-Ні. -Ви знайшли тіло.
А ви хто?
У вас кров на піджаку.
Хто ви?
Інспектор Еймс.
Не питайте, чому в поліції СФ не кажуть «детектив».
Ми дали покази вашому колезі. Він вам усе розповість.
Я більше люблю слухати, як розповідають удруге.
Піду подивлюся, як там Міка.
Добре.
Ви Поппі, так?
Ви ж зараз не записуєте?
Як давно ви знайомі з Джошем?
Двадцять років.
Що ви думаєте про його останню документалку – «Дренґір»?
А як це може бути з чимось пов'язано?
Він зняв фільм, який розізлив «Синів Івара».
Можливо, існує прямий зв'язок.
Це ваша теорія? Швидко ви зробили висновки.
А ви що думаєте?
Подивлюся, як там Міка.
Сонечко.
Він же щойно був тут.
І от його вже нема.
Можна, ми відвеземо її додому?
Ми повідомимо, як щось дізнаємося.
Можна мені пасмо його волосся?
Я поцікавлюся.
Дякую.
Проведу її до машини.
Я залишуся на ніч.
Дякую.
Що то був за хлопець із Джошем?
Він зраджував Міку?
На нього це не схоже.
Якби він розлюбив її, просто пішов би.
Ти не знаєш цього напевно.
Я добре знаю друзів.
Ми знаємо про шлюби друзів те, що вони дозволяють нам знати.
І не більше.
О, Інґраме.
Дякую.
Удома всю ніч товклися люди.
Я не хочу, щоб їх тут ставало дедалі більше.
Можеш якось цьому зарадити?
Міку колись діймала переслідувачка.
Що? Коли це?
Нічого серйозного.
Одна нещасна жінка. Ототожнювала себе з моїми персонажами.
І не одна вона.
Ви хто?
Рамон. Помічник Міки.
-Щось іще? -Ні.
Ні.
З моїми прихильниками буває нелегко,
але… я й уявити не могла…
Ми не можемо контролювати дорогу за ворітьми.
Це суспільна власність.
Але ми залишимо біля воріт наряд на наступні дві доби.
-Дуже дякую. -Ага.
Послухай…
потрібна приватна охорона.
Не хочу, щоб поряд були незнайомці.
Цього охоронця ти знаєш.
ПОЛІЦІЯ ОКЛЕНДА
Чим можу допомогти, панове?
Ваші документи.
Мене звати Маркус Кіллебрю.
Я служив у поліції Окленда в п'ятому окрузі. Пішов три роки тому.
Не змушуй мене повторювати, синку.
Покажи документи.
Синку?
Що тут діється?
Глянь на мене, милий.
Глянь на мене.
Не давай їм приводу. Залишайся зі мною.
Тріні вже дзвонить Єйтсу.
Мене звати Заріна Кіллебрю.
Я – медсестра в медцентрі Alta Bates. А це мій чоловік Маркус Кіллебрю.
Він служив у поліції 12 років.
Наразі він володіє службою приватної охорони.
А це – наш дім.
У домі наша дочка. Вона знімає нашу бесіду.
Також вона на зв'язку з нашим сусідом, детективом Єйтсом.
Чому ми мусимо надати їм усе, крім, хіба що, аналізу крові,
щоб вони визнали, що я людина?
От про що я говорю. Геть настрій зіпсували.
Ну, годі.
-Усе добре. Чуєш? -Правда?
Тобі хіба не треба на зміну?
А?
То не барися.
Бо я в нормі. Правда.
Точно?
Я вже звик.
Ти ж і раніше таке бачила.
Ти ж знаєш, що я тебе люблю?
А я – тебе. Іди сюди.
А тепер іди рятуй життя.
-Бувай, мила. -Бувай.
До зустрічі.
-Їдь обережно… -Угу.
ПРОБЛЕМА
-Ви побудете тут з нею? -А де мені ще бути?
Маю особисті справи, інакше б я не пішла.
Не треба пояснень.
Здається, ви не дуже переживаєте через смерть Джоша.
Я терпіти його не міг.
То чому ви тут?
Я подорожую світом, заробляю купу грошей,
«Притулок» надає мені квартиру.
У Ноб-Гілл.
Це все одно що питати, навіщо мені повітря й вода.
Усередині наша дочка. Вона знімає цю розмову.
Також вона на зв'язку з нашим сусідом, детективом Єйтсом.
Ти сумуєш за роботою в поліції?
Так. Особливо коли стається отаке.
Ти не переживав, коли арештовував темношкірих?
Завжди переживав.
Ні, це…
Це не зовсім так.
Я спокійно арештовував тих,
хто заслуговував на тюрму.
Бо вважаю, що злочинець – це злочинець.
Ти стикався зі знайомими?
Так. Занадто часто.
Я знав багато дурнів у дитинстві.
То ти тому пішов з поліції?
Ну…
Це складна тема.
Ти знав офіцерів, що були сутенерами тих дівчат?
Тобі про це відомо?
Ні, не знав. Та я ось що тобі скажу:
ті чоловіки…
не заслуговують називатися полісменами.
І чоловіками також, якщо вже на те пішло. Розумієш?
-Так. -Вони звичайні злочинці й бандити.
От і все.
Хтось приїхав.
Давно не бачилися.
Відколи я покинула тебе без класної музики.
Як справи, Маркусе?
Усе добре, Попс.
Це моя дочка, Тріні.
Тріні, це Поппі Парнелл.
Приємно познайомитися, Тріні.
І мені, міс Парнелл.
Це ви допомогли батьку витягти того типа з тюрми?
Я допомогла твоєму батьку…
Так і було.
Саме так.
Сонечко, можеш… принести нам щось випити?
-Авжеж. Хвилинку. -Дякую.
Чим можу допомогти?
Тобі ж відомо, що вбили Джошуа Кіта?
-Чорт. Почалося. -Ні. Мова не про нього.
Ти пам'ятаєш Майкі? З дитинства.
Ти говориш про цю…
замурзану білу дівчину, що тусила в Бушрод-Парку?
Джошуа був її чоловіком.
Я знаю, що в тебе тепер приватна охоронна фірма.
-Дезіре… -Тобі Дезіре сказала. Так.
Просто хочу, щоб поряд з нею був хтось, кому можна довіряти.
Не дивись так на мене.
«ПРИТУЛОК»
Ваш власний кабінет.
Девон з охорони скоро прийде й надасть вам доступ до всього.
-Круто. -Є питання?
Так. Що ж таке цей «Притулок»?
Бренд жіночого стилю життя і компанія.
Прихильники вважають, що ми наповнюємо життя жінок.
Пропонуємо семінари, терапію, продукти для кращого самопочуття.
А ненависники?
Вони вважають, що тут шабаш відьом.
Це для вас.
-Гаразд. -Жалобна стрічка на честь Джоша.
Ми продаємо їх онлайн.
Міка вважає, що цей ритуал не має піти в минуле.
Так ми шануємо померлих
і змушуємо світ ставитися до нас ласкавіше.
Маю питання.
Чи Джош близько спілкувався з людьми –
чи, як ви кажете, «гостями», – які тут працюють?
Іноді.
Коли він хотів скористатися нашими вигодами. Або помічниками.
Якщо знадоблюся, мій внутрішній номер – 1637.
-Привіт. -Привіт.
Нам не обов'язково робити це сьогодні. Ти ж займаєшся Мікою.
Мені жаль Джошуа. Хороший був чоловік.
Як вона?
Жахливо.
Я б не прийшла сьогодні сюди, але ж я ледь «всунула» тебе
на це клінічне дослідження. І перший день не можна пропускати.
Мені страшно.
Знаю, тату.
Ти мусиш сказати Лілліан і дівчатам.
Тобі потрібна підтримка, і її забезпечити маємо всі ми.
-Ні. -Тату.
Я сказав «ні».
Думаєш, тобі вдасться приховати це від них?
Особливо від Лілліан?
Щойно я їй скажу, перетворюся в її очах на дідугана.
Не хочу, щоб вона сприймала мене, як людину, що втрачає здоровий глузд.
О, тату.
У мене гарна молода дружина.
Я не стану для неї сміховинним.
Що це означає?
Те, що означає.
Мої умови.
Я навіть слухати не хочу.
-Ми ж католики. -А я ще й злочинець.
У людині може поєднуватися протилежне.
Люкатер Шрівпорт Сковіл?
Сюди, будь ласка.
Ми не кажемо їй про все це,
але, може, ви знайдете щось корисне.
Що це?
Листи ненависті.
Адресовані Міці.
Господи боже.
Нічого собі.
Тільки не обіймай мене.
І не говори до мене ласкаво.
Бо інакше я розклеюся.
Я робитиму, що скажеш.
Як мені тепер з людьми спілкуватися?
Про це не хвилюйся.
Не будемо загадувати наперед, поки не знатимемо.
Що знатимемо? Що мій чоловік помер в обіймах хлопця?
Я відчуваю то смуток, то приниження.
То смуток, то лють.
Якою ж дурепою я була!
Поліція зв'язувалася сьогодні з тобою?
Інґрам сказав мені не говорити з ними без адвоката.
Тож я зустрінуся сьогодні з кількома.
Поппі, про що Джош хотів поговорити з тобою?
Він хоч щось сказав?
Що?
-Пізніше про це поговоримо. -Я не скляна, Поппі!
Заради бога.
Чому його не було на вечері? Ви посварилися?
Просто…
Звичайна подружня гризня. Нічого серйозного.
Він переживав, що його фільм погано прийняли.
Я була зосереджена на відкритті.
Ми обоє були зайняті.
Рамоне!
Здихайся цього телефона.
Авжеж.
Я скасував усі ваші плани до кінця тижня.
Лахлан був проти, та я наполіг.
Гаразд.
Дозволь собі горювати.
Я так кажу своїм дівчатам на семінарі, але…
Зараз це не означає для мене нічого. Взагалі.
Я відчуваю лише суцільне божевілля.
Поппі, допоможи мені дізнатися, що сталося з Джошуа.
-Тобі треба відпочити. -Ні. Послухай…
Коли я сиділа в швидкій,
полісмени жартували, що хлопці-повії з Кастро…
Типу…
грали в російську рулетку.
Не можна розраховувати, що нам скажуть правду.
Минулого року я наражалася на величезну небезпеку.
Інґрам, батько… І ти знаєш, що сталося з Сайді.
Для тебе Джошуа б це зробив.
Це не так просто.
Поппі, будь ласка.
Благаю тебе.
Шукаючи правду, ніколи не рухаєшся прямо.
Я знайду більше, ніж ти хочеш, щоб я знала.
-Мені все одно. -А мені – ні.
Правда. Я…
Я допоможу тобі своєю підтримкою, але не додаватиму болю.
Піду ляжу.
Привіт. Як справи?
Привіт.
Міка попросила мене розслідувати вбивство Джоша.
А ти точно хочеш за це взятися?
Я не хочу її скривдити.
Хочеш правду?
Крім цього й татової хвороби мені нічим зайнятися.
Я можу зайнятися цією справою заради душевного спокою,
а ти зосередься на дружніх обов'язках.
Добре.
Але роби все тихо.
Добре.
Привіт.
Ти говорила з Мікою?
Ні. Що сталося, Інґраме?
Друг з поліції Сан-Франциско дещо мені розповів.
Поліція закриває цю справу. Вважають, це вбивство з самогубством.
Хто ж на їхню думку вбивця?
Вони думають, що Джошуа.
Чорт.
Дванадцять телефонних дзвінків? Серйозно?
Вбивство з самогубством?
Маячня. Ліньки було щось краще придумати?
Які в Джоша могли бути мотиви?
А хто питає? Занадто небайдужа подруга Міки чи цікава журналістка?
А що, відповіді були б різні?
Не перегинайте палицю.
Я вам те саме сказала б.
-Сюжет не про мене. -А міг би бути.
-Що це означає? -Робіть свою роботу – от що.
Розмову закінчено.
Дам вам ще один шанс.
Або що?
Або сама займуся розслідуванням.
Тоді ви і весь ваш відділ матимете дурний вигляд.
Ви ж бачили те саме, що і я. Але не хочете з цим змиритися.
Він був без сорочки в обіймах набагато молодшого чоловіка.
Є докази, що це не перша їхня зустріч.
Замки на зламані, нічого не вкрадено. Продовжувати?
Так, продовжуйте.
А як же переслідувачка Міки?
Як же гори листів ненависті в її офісі?
А «Сини Івара», чи як їх там?
Я читала, що вони небезпечні.
То краще не лізьте в цю справу.
Ви ж не хочете, щоб вони зацікавилися вами?
Якщо вам це відомо, як ви можете їх ігнорувати?
Як вас взагалі на роботі тримають?
Ви знаєте, що мене вчив Оуен Кейв?
То що?
-Ви знищили його. -Він сам себе знищив.
Поппі Парнелл. Суддя, присяжні й кат в одній особі.
Якщо ви когось і знищите цього разу, то не мене.
Ви самі себе знищите, якщо не копатимете глибше.
Привіт.
Справу закрили.
Я знаю.
Де ти?
У місцях колишньої бойової слави.
Це не відповідь. І ти це знаєш.
Що тобі казав мій тато? «Ти завжди можеш прийти до нас».
Їдь до мене, сонечко. Давай.
Тобі щось потрібно?
Ні. Я тут… працюю.
Твердження.
Може, зробиш перерву?
Горе не знає спокою. Нам теж не слід.
Послухай…
Нема потреби так поводитися, коли ти зі мною.
Це Джошуа. Залиште повідомлення.
Якщо це ти, люба, шли смс.
Ти знаєш, що я не слухаю повідомлень.
Ходімо зі мною.
Тут ти в безпеці.
Залишайся стільки, скільки потрібно.
Помолишся зі мною?
Агов.
Я…
зроблю подкаст про Джоша.
Але ми миємо бути чесні одна з одною. Ти маєш бути чесна.
-Добре. -Інакше ми дуже ризикуємо.
Але ти мала рацію.
Джош зробив би це для мене.
Ти знову мене рятуєш.
Ні. Ми рятуємо одна одну.
Треба зробити це публічно.
У подкасті.
Змусити поліцію звернути більше уваги на цю справу.
Добре?
Так.
Дякую.
Відпочинь.
«Чужі сльози – лише вода».
Це сказав мені мій друг Джошуа Кіт у ніч своєї смерті.
Я не знала, що він мав на увазі. Чому він це сказав.
Але тепер мені здається, що він наче говорить до мене з могили.
Сьогодні, коли я почула, що справу закрили,
що його вдова ніколи не отримає відповідей, на які заслуговує,
ці слова стали пророчими.
Для людей, які його не знали, смерть Джоша – історія.
Заголовок.
Номер справи.
Але для тих, хто любив його,
це втрата, що розбила нам серце.
Втрата, яка вимагає відповідей.
Джошуа не був релігійний.
У церкву він не ходив, але була в ньому…
духовність.
Людина світу, яку надихала допитливість.
Так само як молодих репортерів «Нью-Йорк Таймс»,
його безкінечно дивувала моя відданість недільній месі.
Вона забавляла його,
поки я не пояснила йому, що саме відчуваю.
Вона походить з благословення, яке я отримала на першому причасті.
«Вчіть дітей Святому Письму змалку,
і вони отримають зброю, про яку навіть не відали».
Це було моєю зброєю.
А інша була в нас спільна.
Це міць нашої дружби тривалістю 20 років.
Нас пов'язував пошук правди.
Я продовжу цей пошук від його імені
і не здамся, поки не знайду відповіді.
Правда буде тим світлом, що просвітить нас наскрізь.
Тож… починаймо.
Нагадаю, мене звати Поппі Парнелл.
І я закликаю вас подумати ще раз.
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко