Podívejte se na tohle.
Důkladně si to prohlédněte.
Tento obraz namalovala v roce 1914 Hilma af Klint.
Chtěla jím navodit pocit rozporuplnosti.
Podle některých vertikála rozdělující obraz
představuje místo setkání protichůdných sil.
Jednotu, která je nutná pro tvorbu, dualitu světla a temnoty,
mužskosti a ženskosti, života a smrti.
Ale ač se tento obraz zdá abstraktní, ve skutečnosti znázorňuje labuť.
Ale co vidíte vy? Co cítíte?
Když ho vidí moje šéfová, cítí závist.
Nějaký blb u Sotheby's totiž prodal tuhle sbírku
za nepředstavitelnou sumu.
Ale já? Když ho vidím já... neumím ten pocit ani popsat.
Když ho vidím, cítím...
O čem to do hajzlu mluvíš?
-Cože? -Mluví o tom obrázku.
Povídám vám oběma o tom obraze.
Mně se líbí. Ta červená je bomba.
-Červená je fajn. -Červená, jo?
Víš, co cítím já?
Cítím, že tady nebydlíš,
takže je divný, že si na naše zdi věšíš obrázky, rozumíš?
Rozumím.
Ale říkala jsem si, že když už tu přespávám,
mohla bych vám sem vnést trochu kultury.
-Kultury? Vždyť je to kruh. -Je to hezké, Ronnie.
Není. A vadí mi,
že se nám sem snaží úplně nastěhovat.
Vidíš, o tom přesně mluvím.
Že s tím obrazem má každý svůj jedinečný zážitek.
-Díky za sdílení. -Ana má dnes velký den.
Pořádají velkou aukci.
Fajn. Tak hodně štěstí s prodejem geometrických tvarů.
Ty tvary, Ronnie, mají cenu milionů dolarů.
Desítek milionů.
A dnes přijedou největší soukromí sběratelé světa
a já tam budu mezi nimi.
To je super. Budeš z toho taky něco mít?
To by totiž bylo parádní.
Provizi mají jenom brokeři, proto spím u vás na futonu.
Ale pokud chci pracovat ve významné galerii, potřebuju doporučení.
A neexistuje lepší doporučení než to od Claire Dupontové.
Věřte mi.
Myslím, že vůbec nechápete,
jaké mám štěstí, že mě vůbec vzali na stáž do Erwins.
A ty nechápeš, jaký máš štěstí, že tady můžeš bydlet.
-Ronnie! -Co je?
Ona tu být může, a psa mi nedovolíš?
Je to moje sestra. To je rozdíl.
Jo, to je. Před psem můžeš mít sex.
Nemůžeš. A už mlč.
Měla tu být pár týdnů, ne měsíců.
-Koule mám nateklý jak calzone. -Ale nemáš.
Ano, poslyš. Sice to říkám nerada,
ale v něčem má trošku pravdu.
Musíme vymyslet nějaký plán,
-protože takhle to dál nejde. -Jo.
Já to chápu. Ale, víte,
v New Yorku je draho a já nemám prachy.
-Slibuju, že brzo vypadnu. -Jo.
Bavili jsme se o tom.
Možná by ses měla vrátit na Floridu a dát se k námořnictvu.
-Já... -Nezačínej zas!
Na Floridu se nevrátím.
Je to skvělé. Dostaneš se do světa, hradí ti zubaře.
-Zubaře? -Dokonce platí i za školu.
Já už školu mám! Dokonce dvě! Mám magistra z historie umění!
A já z kung-fu filmů, ale to mi účty nezaplatí.
Jaké účty? Máš tu regulovaný nájem
už od doby, co se sem v 57. roce nastěhovala tvoje bábi.
Moje babička tu zemřela. Vědělas to? A máma taky.
A přísahám Bohu, tvá sestra a já tu zemřem taky.
Víš, kdo tady nezemře? Ty.
Protože tohle není tvůj dům. Je náš.
Zlato.
-„Zlato?“ Slyšelas, co řekl? -Vždyť je to romantické. Je romantik.
Prokrista!
A abys věděl, titul z historie umění je dost užitečný.
K čemu je užitečný? Spíš na cizím gauči.
Tak zaprvé, není to gauč, ale futon.
A tohle není dům, ale pokoj.
A tamto není kruh, ale labuť!
Kristepane!
-Vidíš v tom labuť? -Ne, nevidím.
Ještě že tak.
POVÝŠENÍ
ZŮSTATEK 124,06 $
PŘIPRAVOVANÉ AKCE
Chci ho namalovat...
Ano, vážně ti to sluší.
-Tobě to vážně sluší. -Já vím.
Dnes je den D, Amy. Bude aukce.
Čas, aby si nás všimli. Aby...
Co?
-Na co se koukáš? -Není to dobré.
Co tam mám?
Nic to není, že ne?
Přece nepracujeme pro sociopatickou perfekcionistku.
-Bože můj! -Bude to v pohodě.
Dobré ráno, lidi!
Dnes máme aukci.
Naši klienti dnes projdou těmihle dveřmi
a utratí miliony za sbírku, kterou jsem sehnala, sestavila
a dostala sem.
Až vstoupí, nesmí vidět nic méně než dokonalost samu.
To se týká i vašeho vzhledu.
Ty, ty a ty budete vzadu.
Schovejte se, než vás někdo uvidí.
Zbytek bude v aukční síni. A teď do práce.
Jo!
Stůjte.
Ty.
Jak se jmenuješ?
Já?
Ana. Ana Santosová.
Co má být ta obří mastná skvrna, co máš vzadu na halence?
To nic není.
Naznačuješ, že mám halucinace?
Ne, omlouvám se.
Muselo se mi to stát ve vlaku.
V jakém oddělení jsi?
Dokončila jsem praxi na Katalogizaci
a přesunuli mě na Aukce, takže jste moje nová šéfová.
Uvidíme, na jak dlouho.
Ty, malá podivínko.
Dej jí své sako. Z té skvrny mám depresi.
-Jo. -Zakryj si to.
-Jo. -Samozřejmě.
Tady máš.
Proč sis tohle nechala trvale dát na tělo?
Mám ráda umění.
Vrať jí to sako.
Dostanete na starost něco, při čem nebudete tolik vidět.
Tak šup. Slyšeli jste.
Dnes jsem se poprvé měla dostat tam.
Měla jsem se stát nepostradatelnou, stavět si budoucnost a prosadit se.
Sakra!
Promiňte. Katalog?
Hezký den. Jsme tu, pokud budete něco potřebovat.
Tohle je fakt smutný. Claire má pravdu.
Nemohla tě tam pustit,
když jsi celá od kdovíčeho.
Ale no tak, Suzette. „Celá?“
Je to malý flíček, skoro neznatelný.
Radši zavři pusu a pozoruj.
I když mám pocit, že jste obě zvyklé dělat pravý opak.
-Páčko. -Že právě...
Jo. Naznačovala, že kouříme spoustu...
Zpátky ke stolům.
Nemůžeme zůstat na aukci?
Můžete. Ale u svých stolů.
Vítejte na aukci...
Nechápu, jak se člověk může stát respektovaným umělcem,
když pořád ještě žije. Ty jo?
Já nechápu, jak si mám založit vlastní galerii.
I ty nejmenší prostory se pronajímají za deset táců měsíčně.
A nemáš nic jinýho
než úžasnou osobnost a hlavu plnou snů, moje milá.
Myslíš, že Claire byla někdy na mizině?
Nenech se oblbnout jejím přízvukem.
Já slyšela, že pochází z Minnetonky v Minnesotě.
Cože?
Šílený, co?
Každopádně, pokud jsou všichni skvělí umělci mrtví a v muzeu,
co jsem potom já?
Počkat, jsem duch?
Amy!
Hele, Amarillo je akryl.
Tady se píše olej na dřevě, ale má tam být akryl.
Určitě?
Je to od Carmen Herreové. Vím, o čem mluvím.
Musím tam jít. Claire by to měla vědět.
Mám pocit, že se snažíš dostat někam,
kam ti vyloženě zakázali jít.
Asi to udělám.
-Neměla bys. -Udělám to.
-Není to dobrý nápad. -Jdu tam.
-Ne, prosím! -Tak se tam dostanu.
Až tě Claire zabije, budu o tobě vyprávět!
VYVOLÁVACÍ CENA 1 000 000 $
Dámy a pánové, pokračujeme. Nyní jsme na 2 400 000 $.
2 400 000, 2 500 000, 2 600 000 tamten gentleman.
2 700 000 dáma kousek ode mne.
Nabídne někdo 2 800 000 $?
Co tu děláš?
Musím mluvit s Claire. Je tam chyba.
Zbláznila ses? Pokud to hned neotočíš,
brzo si promluvíš s někým od záchranky.
Co tu dělá ta zaprasená magorka?
-Proboha. -Nemůžeme ti pomoct.
-V katalogu je chyba. -To není možné. U které položky?
Na to není čas. Pusťte mě za ní.
Rozhodně ne, okamžitě to otoč. Kdo si myslíš, že jsi?
-Co se tu do prdele děje? -V katalogu je chyba.
Položka č. 17 má špatný popisek. Má tam být akryl.
-Pokud se pleteš, skončilas tu. -Nepletu se.
Teď potichu odejdi. A zakryj si to.
-Fajn. -Běž!
...Amarillo Dos z roku 1971, olej na dřevě.
-Promiň, Reginalde. -Omluvte mě.
Drobná chyba. Jde o akryl na dřevě, nikoli olej.
A s tímto začínáme aukci...
...vážně těžké, to ti povím...
Vaše káva, pane?
Drobná chyba.
Drobná chyba?
Nic takového neexistuje.
Existujou jenom zatraceně obrovské chyby.
To jste všichni na LSD?
Jak dlouho už ty katalogy máme? Šest dní.
Reginald, nejlepší dražebník v New Yorku, ze sebe nemůže vypravit slovo.
-Tak je mu trapně. -Promiňte.
Mohlo mu to zničit reputaci. A Erwins a mně taky.
Kdo to měl na starost?
Tomu se nevyhnete. Kdo to udělal? Dělejte.
Ty.
Zdravím.
Jak se jmenuješ?
Bobby? Bronson?
Blake.
Blaire.
Basil. Benedict.
Billy. Ano, Billy.
To je dokonalé,
protože nic nevypovídá o sofistikovanosti jako jméno Billy.
Takže, Billy,
chápeš, že ten obraz byl oceněn na milion dolarů?
Kdybys chtěl utratit milion dolarů za obraz
a člověk, který ti ho prodává, by ani netušil,
jakým typem barvy byl namalován, jak by ses cítil?
Měl bys pocit, že aukční síň Erwins
nemá tušení, co vlastně dělá.
Dnes, Billy, přišel ten den,
kdy si lehneš do rakve své kariéry a pokusíš se prostě vypařit.
Na tomhle světě nebude aukční síň, ve které by tě přijali,
až si přečtou e-mail, který napíšu. Takže tohle je tvoje rozlučka.
Tak hurá!
Přineste mu šampaňské.
Užij si důchod.
Vypij to.
Výborně.
Dost.
A teď běž. Skončils. Hned.
Ano Santosová.
Ano.
Díky, že děláš aspoň to holé minimum, které tahle práce vyžaduje.
Což dnes o většině ostatních říct nemůžu.
Výborně.
Výborně!
Tak na to holé minimum!
Do toho, Ano!
Ano.
Co se děje?
To, že jsem na Claire udělala dojem, byl můj největší úspěch.
A co?
Místo odměny jsem dostala „výborně“.
Tím žádný nájem nezaplatím.
To ne. Nájem se platí penězi.
Amy, pokud...
Pokud tenhle program nevyjde, končím.
Budu se muset vrátit do Tampy
a prodávat důchodcům obrázky lodiček.
Mohla bych u tebe přespat?
Zlato, budu mít společnost.
-Do prdele! Už zas? -Ronnie, ššš.
-Proč na mě děláš „ššš“? -Protože křičíš!
Vždyť víš, že mě zlobí ischias.
To má být vtip?
Tohle nevydržím.
A teď jsem vzhůru.
Protože je jako slon v porcelánu.
-Do hajzlu! -Omlouvám se!
Kterej vůl někomu volá v sedm ráno?
Haló, kdo je tam?
Haló?
Haló? Copak se ten hovor ukončil? Je tam někdo?
Ne, omlouvám se. Zdravím, s kým mluvím, prosím?
Tady je Claire.
Co prosím?
Tvoje šéfová.
-Dobrý den. Ne, já vím, kdo jste. -To bych předpokládala.
Nejspíš proto mám zácpu.
-Neruším? -Protože nemůžu spát.
Ne, vůbec ne. Omlouvám se. O co jde?
-„O co jde?“ -Ne, pardon. Jak vám můžu pomoct?
Na poslední chvíli se něco přihodilo v Londýně.
Budu mít velmi mnoho práce. Potřebuji asistentku navíc.
Takže mám s vámi jet do Londýna?
Máš platný pas?
Jo! Ano. Jistě.
Dobře. Takže můžeš do Londýna.
Jo, jasně. Tedy samozřejmě. Skvělé. A kdy?
Teď.
Teď?
Musíš okamžitě odjet na letiště.
Nezpozdi se. Suzette ti pošle podrobnosti. Na viděnou.
Nashle.
Claire Dupontová mě s sebou bere do Londýna.
Přesně to jsi chtěla, ne?
Jo!
Letím do Londýna s Claire Dupontovou!
-Jo, počkej, pomůžu ti zabalit. -Letím do Londýna s Claire Dupontovou!
Zabalíme ti všechny věci. Nevíš, jak dlouho tam zůstaneš.
Já věděl, že z tebe něco bude. Proto jsem tě tu nechával tak dlouho.
-Pomůžu ti s tím. -Díky.
-Víš, že budu pryč jen pár dní, že? -Nezakřikni to.
Něco si pamatuj.
-Londýn není New York, jasný? -Jasně. Jo.
Nenech se svést jejich obříma hodinama a pirátským přízvukem.
Poslouchej. Teď jsi Newyorčanka.
Skrz naskrz. I když nemáš kde bydlet.
A Newyorčani za sebe bojujou.
Každej den.
Ať se na tebe valí cokoliv. Rozumíš?
A pamatuj. Nic není skutečný, pokud nevěříš v to, čím jsi.
To je vážně milý, Ronnie.
To řekl Rocky Balboa.
Není náhodou z Philly?
Přestěhoval se tam z Brooklynu.
-Mám tě ráda. -Já tebe taky.
-Jo? -Mám tě ráda!
-Já tebe taky, Viv! -To zvládneš.
-Jasně. -To zvládneš.
-Ronnie. -Počkej moment.
-Tady máš. Není zač. -Díky.
-Tak jo. -Můžeš vyrazit.
-Tak jo! -Ahoj.
-Napiš, až projdeš přes kontrolu. -Jasně.
-Mám tě ráda! -Supr.
-Já vás taky. Díky! -Pa.
-Vypadni z mýho domu. Díky. -Papa.
Ahoj.
Proč ještě nemáš vozík?
Vozík? No jasně, vozík!
Omlouvám se!
Uvidíme se uvnitř!
Haló?
-Dej mi pas. Odbavím nás. -Jo.
-Bože. -Můžeš si pohnout? Nemáme na to celý den.
Jasně. Tady máš.
Bože, to je děsná fotka.
Roztomilá.
Moc jsi toho nenacestovala.
Použila jsem ho jenom jednou na zahraniční studium.
Tak to pro tebe bude něco.
-Zavazadla sem nahoru, prosím. -Jo.
EKONOMICKÁ TŘÍDA ODBAVENÍ
Dej ty kufry sem.
Tady je zváží, jestli náhodou nejsou moc těžké.
-Díky, Renee. -Proboha!
Proč to tak trvá?
Celý smysl zlatého statusu má být efektivita.
Ne. Ty tímhle letadlem neletíš.
Já neletím s vámi?
Náš let byl plný, takže letíš dalším, za čtyři hodiny.
-V ekonomické třídě. -Být tebou, trochu se vyspím.
-Hned pak začneš pracovat. -Jo. Claire nevěří na časový posun.
Proč jste mě sem hnaly tak brzo?
Abys nám pomohla s kufry.
Užijte si let.
Díky.
Stojíte mezi mnou a mým prvním martini.
To není chytré.
Máš snad tlačítko na zapínání?
Já letím až za čtyři hodiny, takže...
-Bylo plno. -Jo.
Vážně? Proč jsi tu tak brzo?
Kdybyste potřebovaly pomoct s kufry nebo něco podržet.
Fajn. Odvážná volba. Tak se leze do zadku. La Forza.
Každopádně tě hned ráno očekávám v plné síle.
Žádná únava z časového posunu.
Zařídím jí e-mail a přesměrování hovorů na její číslo.
Renee. Detaily slyšet nepotřebuju.
Připrav se, odteď jsi na telefonu 24/7.
Londýn. To je vzrůšo. Tak pa tam.
Rádi bychom vás teď pozvali...
Nechápu, jak to s těmi třemi vydržíte.
Poprvé v životě se podívám do Anglie.
Pokud musím počkat, vydržím to.
-Můžu vidět váš pas? -Jo.
Minimum místa na nohy a hned vedle záchoda?
Tady někdo vážně umí zkazit zaoceánský let.
Měla byste si odpočinout.
Nejlepší místo na čekání je salonek první třídy.
Pokud ten počítač neumí splatit studentskou půjčku, tak vážně nevím.
A máte to v první třídě.
Co prosím?
Cože? Proč?
Já se blbama musím zabývat jen párkrát za den.
Vypadá to, že vy pořád.
První třída?
Tou jsem nikdy neletěla. To není možný. Moc vám děkuju.
Nevím, co na to říct. Přesunuli mě do první třídy!
Já říkala, že to není mýtus.
-Zdravím, vítejte v salonku. -Dobrý den. Děkuji.
Pošleme vás do lázní a uděláme vám příjemnou masáž.
A pak možná nějaká zábava?
A pak vás s radostí pošleme dál s Bloody Mary v ruce.
Ano, prosím. Na všechno.
-Zdravím. -Jak se máte?
Ty lázně jsou skvělé. Měl byste je vyzkoušet.
-Haló? -Volám Claire Dupontové.
-To je Suzette? -Ne, promiňte. Jsem Ana, třetí asistentka.
Claire je právě v letadle. Jak vám můžu pomoct?
Potřebuju londýnskou adresu pro zásilku.
Adresu? Promiňte, jen vteřinku, podívám...
Proboha.
Jo.
-A jsou semišové. -Jo.
-To neřešte. -Pojďte se mnou, pane.
-Můžu vám zaplatit čistírnu? -Ne.
-Určitě? -Jo.
Omlouvám se.
Haló, jste tam ještě? Haló?
Slečno Santosová, vítám vás na palubě.
Dáte si pro začátek šampaňské?
Ráda. Děkuji.
Dobrá.
Zabalená v letištním županu
a na obličeji měla kdo ví kolik různých krémů...
Vteřinku, promiň.
Ne, dusala si to po salonku a nekoukala, kam jde.
Celého mě polila. Telefon přilepený k uchu.
Jako by ji na světě nic netrápilo. Jo, nejspíš alkoholička.
Skvělý nápad.
Dobře, ahoj. Promiňte.
Mohu vám něco nabídnout? Víno, pivo, Bloody Mary?
Pokud chcete Bloody Mary, můžete mi vyždímat sako.
Nejspíš byste z něj pár sklenek dostal.
Ale ne. Dvě sklenky šampaňského.
-Dvě sklenky. Jistě, pane. -Děkuji.
Nechtěla jste ještě něco, že ne?
Ne, dobrý. Děkuju.
Určitě?
Třeba Bloody Mary?
Ne. Ta mi nikdy moc nechutnala.
Fajn.
Tak to se omlouvám, protože vám tu asi teď budu páchnout.
To nebylo úmyslně?
Mimochodem, jsem William.
Ana.
Moc mě těší, Ano. Co vás přivádí do Londýna?
Práce. Vy letíte zpátky domů?
Co mě prozradilo? Sofistikovaný anglický šarm?
Jo, to muselo být ono.
Ne, popravdě...
Měl jsem v New Yorku pracovní pohovor.
A teď letím domů, abych mámě popřál k narozeninám.
Tak jo. Za to vám pár bodů vrátím.
Bodů? Netušil jsem, že něco hrajeme.
-Co dostanu, když vyhraju? -Bloody Mary.
Fajn. V tom případě se ani o body nebudu snažit.
Jaká práce vás v Anglii čeká?
Pracuju tady ve městě pro jednu aukční síň.
A naše londýnská pobočka
si zavolala naši ředitelku, aby je tam všechny zachránila.
Ředitelku?
To je úctyhodné.
Jo, asi jo.
Omlouvám se,
ale na ředitelku vypadáte trochu mladá.
Copak? Říkají vám to často?
Jo. Vlastně ano.
Nejspíš to bude proto,
že jsem nejmladší ředitelka v dějinách firmy.
No teda.
Jo.
Prokrista. To je...
Máte štěstí. Rád jsem vás poznal.
Dost jsem na tom dřela, Wille. Můžu vám tak říkat?
Pletu se snad?
Ne. Ale nechápu, žes to řekla.
Jsi zlý.
Vypadá to, že se dobře bavíte.
To si myslíte vy.
Poslední půlhodinu mi boří moje živobytí.
Mám přinést další rundu?
Jo, jen do toho.
-Prosím. Díky. -Jistě, pane.
Ty jsou rozkošné.
Tak jo. Hele...
Snažím se tím říct,
že na mé pozici člověk pracuje s uměním každý den.
Omlouvám se, ale jak pracuje s uměním člověk, který dělá v reklamě?
Tohle nedělej.
Že jsi nóbl umělecká ředitelka
neznamená, že rozhoduješ, co je umění.
-Tak to nefunguje. -Ale znamená.
Jmenuj jednu smysluplnou věc, která vzešla z reklamy.
Já bych bez reklamy neexistoval.
Nepovídej.
Tak jo, dokážu ti to.
Moje máma v sedmdesátkách natočila reklamu na jogurt.
Můj táta ji viděl
a v podstatě ji uhnal, aby si ho vzala a měla s ním dítě.
To je tvá máma?
ŘECKÝ JOGURT VÍC NEPOTŘEBUJI.
Je nádherná.
To zní mnohem líp, než co o ní říkali moji spolužáci.
Takže v tomhle spočívá celá tvoje existence?
Že se tvůj otec zbláznil do řeckého jogurtu?
Pokud mám dostat existenciální krizi,
tak jo, v tomhle spočívá.
Tohle jenom ukazuje, že náhoda ti může změnit život.
Dámy a pánové, zahajujeme sestup do Londýna.
Dobrý den.
Prosím narovnejte si sedadlo.
Jo.
A taky budu potřebovat vaši slánku a pepřenku.
Cože?
Slánku a pepřenku.
Omlouvám se.
Děkuji.
Neuvěřitelné.
Asi si po přistání budu muset promluvit s imigračním, co?
PŘÍLETY
Sakra.
Víš, kam máš jet?
Jo, do Carlsonu.
-Fakt nóbl. -Jen to nejlepší.
-Hele, pokud chceš... -Wille!
Willy!
Počkej chvilku.
-Ahoj, zlatíčko. -Ahoj, mami.
Čím jsi to cítit?
Bože, podívej se na sebe. Cos dělal?
-Jo... -Proč vypadáš tak unaveně?
-Jaký byl let? -Jo, víš...
Tys přivedl své stárnoucí matce ukázat krásnou mladou dámu?
Ještě mám šanci na vnoučata.
Tohle je Ana. Je Američanka a je v Londýně poprvé.
To ona mi vylila Bloody Mary na boty, kalhoty a sako.
Willy, nebuď nezdvořilý.
Ano, tohle je moje matka Catherine.
-Moc mě těší. -Mě taky.
Vypadáte úžasně.
Jako byste právě vystoupila z obrazu Jeana Bérauda.
To je ale kouzelná lichotka.
Jean Béraud je totiž můj oblíbenec.
Můj taky.
Kam jedete? Čekáte na někoho?
Ne, jsem tu sama. Ale jedu do Carlsonu.
Ne.
Carlson je jen čtyři ulice od nás.
Chcete svézt?
Ne, to nejde. Já si...
Pojďte s námi. Prosím.
Moc by mi to pomohlo.
Vezmi jí věci.
To jsem právě chtěl.
Dobrý den, pane.
-Ahoj, Joe. Jak se daří? -Dobře. Rád vás vidím.
To je naše nová známá Ana.
-Já to vezmu. -Pardon, jenom si...
-To si vezmu dovnitř. -Ano, jistě.
Zastavíme se v Carlsonu a vysadíme tam Anu.
Krásné. Musí se vám dařit.
Co vlastně děláte, drahoušku?
Nechtěj, aby s tím začínala.
Pracuju v umění.
To je úžasné. Mně jste se hned líbila.
V umění. To je paradox,
jako byste řekla, že děláte do čokolády nebo drog nebo do úchvatného sexu.
Střípky ráje.
Ale co konkrétně?
-Konkrétně? -Ano.
-Jako co dělám konkrétně? -Ano.
Ale, nic zajímavého.
V podstatě sháním a prodávám
elitní sbírky těch nejúžasnějších uměleckých děl z celého světa
všem různým...
Oligarchům, válečným vůdcům a miliardářům.
Klientům, kteří mají pocit, že umění rozumí lépe než já,
jako tamhleten šarmantní reklamní manažer.
-Co děláte vy, Catherine? -To bys neuhodla.
Vlastně jsem taky trošku umělkyně.
Výstřední jako vy.
Ale nakonec se múzy rozhodly
ze mě udělat hvězdu jeviště i plátna.
-A reklam na jogurt. -Bože.
Ony se dostaly až do Států?
Ty reklamy byly parádní.
Já jí je ukázal.
Ty jsi takový chvástal.
Takže jste slavná?
Od Doveru po Hebridy.
Ale bohužel má práce nikdy neprorazila do Států.
Na jejich vkus jsem příliš komplikovaná.
Je slavná v Británii.
A je to tak lepší.
Nechtěla bych být na stejném světadílu jako Florida.
Odtamtud pocházím.
A to vypadáte tak příčetně, drahá.
Děkuji.
Hele, víš co? Pokud tě příliš nezaměstnává
život umělecké ředitelky z New Yorku, nebo co vlastně děláš,
rád bych tě někam pozval, ukázal ti město a tak.
Problém je, že asi budu mít fakt hodně práce.
Jasně, nevadí.
Ale můžeme si vyměnit čísla.
Ano.
Musíš mi dát svůj telefon.
Jistě. Samozřejmě.
Chci ji zase vidět.
Jo. To bylo decentní. Dík, mami.
Tady to je.
Teď už mlčím a nechám vás, ať se domluvíte.
-Díky. -Nashle, drahá.
-Moc děkuju za svezení. -Nech toho, prosím.
Takže já asi...
-Poprosíš o moje číslo mámu. -Jo, přesně tak.
Měl bych zajet domů a převléct se.
-Ještě jednou se omlouvám za to... -Ne, dělám si legraci. V pohodě.
-Tak jo. -Dobře, tak ahoj.
Ahoj.
Dobrá, řeknu to naprosto jasně.
Už jste přesunuli a přezkoumali Brovilovu sbírku?
Chci zprávy o pokroku.
Konečně jsi tady.
Chápeš, že když na vás musím čekat, jste mi k ničemu?
Pokud si mám přeorganizovat život, abych napravila vaši chybu,
tak byste aspoň mohly
udržet toho nagelovaného ploutvonožce pryč z mé kanceláře.
Nenech se nachytat.
Obvykle tu není tak hezky.
Jsi poprvé v Londýně, takže ti dám pár malých rad.
Vždycky buď připravená na déšť.
Pamatuj, že jsi tu kvůli práci, ano?
A ne pro zábavu.
A ať děláš cokoli, nesnaž se toho vypít víc než místní.
Nespi s nikým, kdo vypadá jako Jude Law.
Na co se to díváš?
Ten patří k apartmá.
-Je něco jako sluha? -Je to Percy.
Ano, madam?
Ne, nic, Percy.
Děkuji, madam.
Vy se stěhujete do jiného pokoje?
Ne, letím do Říma.
Kancelář v Římě stojí za houby.
Počkat, my letíme do Říma?
Ne, já letím do Říma.
Vy tři zůstanete tady.
Dohlédnete na přípravu aukce. Vrátím se zítra. Dělej si poznámky.
Jo. Jenom si vytáhnu notebook.
V jednu odpoledne je v Erwins schůzka zaměstnanců.
Sakra.
Běž přímo do kanceláře. Nemluv s nikým jiným než se Suzette.
-Ukáže ti tvůj stůl. -Suzette.
Koukej se.
Tahle složka
obsahuje všechna díla, která jsem v Erwins spravovala a prodala.
-To je obrovská složka. -A to je problém?
Ne. Je to neskutečné.
Chci, abys všechna ta díla prošla a zjistila mi jejich současnou cenu.
Chci mít tvrdá čísla jako argument.
Argument k čemu?
Mezi námi? Do toho ti nic není.
Jistě. Rozhodně.
Tak dobrá, běž. To je všechno.
Nemám se ubytovat, než...
Ty tady nebydlíš.
Suzette ti najde něco ekonomičtějšího.
A připomeň jí ty lístky.
-Lístky. Lístky na co? -Ona už bude vědět.
Pokud nechceš přijít fakt pozdě, mělas být už 15 minut pryč.
Jo, už jdu.
Sakra.
Tak jo.
Do háje.
Promiňte, nemáte náhodou moji tašku na notebook?
Zeptám se, ale jsem si jistý, že tu nic víc nemáme.
Sakra. Musela jsem ji nechat v autě.
To je mi vážně líto.
Ne, to nic. Děkuji.
Do háje.
AUKČNÍ SÍŇ ERWINS KINGSGATE ROW, LONDÝN
-Claire Dupontová? -Nahoře.
Do hajzlu.
Jsem tu. Zvládla jsem to.
No páni. To ses řídila podle kompasu?
Nezmeškala jsem tu schůzku, že ne?
Hele, s tímhle Claire rozhodně nechce být spojovaná.
Cože?
Uprav se a ten kufr si schovej pod můj stůl.
Dobře.
Jdeme.
Pamatuj si. Nemáš tu jiné přátele než nás dvě.
A my taky nejsme tvoje kamarádky.
Bezva. Už se těším.
Asi se divíte,
proč jsem vás sem tak narychlo svolal.
Máme přístup ke sbírce, ke které se nikdo jiný nedostane.
Kterou mělo jen málo lidí vůbec šanci spatřit...
Pro Boha živého, Arnolde, o co jde?
Jde o Brovilovu sbírku.
Ty kráso.
Ale ta byla desítky let zamčená.
-Co je to? -Byla. A teď už není.
Tak to jste ho musel přesvědčit, šéfe.
Ne. Zemřel.
Ale jeho žena utrácí jeho jmění
rychlostí, která mě upřímně ohromuje.
Potřebuje peníze, a to hned.
Tahle sbírka svede pod jednu střechu největší sběratele.
Diskrétně to rozšiřte. Chci tu jenom velké ryby.
-Mám si dělat poznámky? -Mlč.
A kdo je majitelka?
To se dozví jen ti, u kterých to bude nutné.
Abych pojistil náš úspěch, povolal jsem naše nejlepší brokery.
-Gerarda, ředitele pařížské pobočky. -Zdravím.
A Claire Dupontovou z New Yorku.
Claire v tuto chvíli letí do Říma hasit další krizi.
Ale snad se vrátí včas, aby s námi oslavila úspěch, přátelé.
Očekávám, že budete pracovat jako tým.
Očekávám, že se blýskneme.
Teď jděte na věc.
Zdravím. Vy jste jistě Ana.
Zdravím, to jsem. Odkud znáte moje jméno?
Znát naše nadějné nováčky je součást mé práce.
A slyšel jsem, že v New Yorku jste hvězda.
Ne, jsem jenom asistentka.
Všichni jsme někde začínali.
A já jsem si jistý, že budete skvělá.
-Víte? -Děkuju.
Ale prosím, dejte mi vědět, pokud vám něco nebude jasné
nebo se budete chtít vypovídat.
Ano? Vím, jaká umí Claire být.
-Je... chápete? -Ahoj, Gerarde.
Rády tě vidíme.
Ano, pojď s námi. Ukážeme ti, kde budeš sedět.
-On je náš nepřítel. -Horší než nepřítel.
Claire říkává:
„Soutěžíme se Sotheby's a Christie's, ale s Gerardem a Paříží válčíme. “
-Co provedl? -Spíš co neprovedl.
To on prodal Van Gogha tomu kreténovi s NTF.
To byl on?
Tvrdí, že prodal umělecké dílo umělci, který ho vylepšil.
-Nastříkal na něj smajlíka. -Přesně.
Pokud Gerard vkročí na americkou půdu,
požádala jsem tátu, ať ho zavře do Guantánama.
-Cože? -Takže, o co ti vlastně jde?
Chceš na Claire udělat dojem a nahradit jednu z nás?
Pokud jo, tak se máš na co těšit.
Já chci jenom dokončit tu stáž
a jednou si možná otevřít galerii.
Galerii?
Snažím se říct, že vám nechci vzít práci.
Fajn, to je fuk.
Až Claire dostane Arnoldovo místo, jdeme s ní my dvě, ne ty.
Kam půjde Arnold?
Chce brzo odejít do důchodu. A až to přijde...
Claire se stane první ženou v čele Erwins.
A my jí budeme stát po boku.
Co je tohle?
Claire obvykle nebrává třetí asistentku,
takže nahoře pro tebe není místo.
Co je to za zápach?
Formaldehyd?
Shnilé dřevo?
Anglie. Bez urážky.
Claire ti chtěla připomenout nějaké lístky.
Bože, lístky na Sen.
Už týdny jsou vyprodané. To se nám nepodaří.
Krása.
Takže tohle je moje kancelář.
Jo.
-Budu hádat, můj hotel... -Je hrozná díra.
-Díra, jasně. -Užij si azbest.
-Pa. -Ahoj.
Wille, nahrává se to?
Ano, mami. Jen si ten telefon drž.
Drahoušku, tady je Catherine.
Mám tvůj notebook.
Poslyš, drahá, musíš sem přijet. Pořádám takovou improvizovanou akci.
Jen pár přátel.
Právě ti posílám adresu.
Uvidíme se brzy. Líbám.
Ne, to ne.
Tak jak to jde? Povídej, přeháněj.
Plán je takovýhle.
Půjdu na tu párty, vezmu notebook,
pokusím se tam s nikým nebavit,
chytím si taxi a vrátím se do týhle díry.
Nebo si dáš tolik drinků zadara, kolik sneseš.
Pobavíš se se supr britskýma celebritama
a necháš se opíchat svým vlastním princem Williamem.
Nic lepšího se ti v životě dost možná nestane.
Ne, Amy. Lhala jsem mu a jeho mámě o spoustě věcí.
Lhala jsi v letadle.
Navíc, myslíš, že by ti dala svoje číslo,
kdyby věděla, že jsi stážistka bez domova?
Bez urážky.
Já osobně ti tvůj život à la Hannah Montana závidím.
A zní to, že ten chlápek z letadla je fakt sexy.
Co myslíš ty?
Člověk by se nikdy neměl bát vyjít ze své ulity.
Bob souhlasí.
Tak když souhlasí Bob...
Vím, že za to můžeš. Jsi hrozný.
-Jsi hrozný. -Ne, já nelžu.
-Jenom se ptám. -Hned ho sem pošlu.
Že? Mám tě ráda.
Ano!
Catherine.
-Bože, tobě to ale sluší. -Ano, jasně.
-Zdravím. -Pojď dál.
Ne, to ne. Jenom si vezmu notebook a vypadnu odtud.
Nejsem vhodně oblečená.
Jsi krásná. Moc ti to sluší. Nebuď hloupá.
Děkuju. Panebože, ty slavíš narozeniny?
No, narozeniny mám až příští týden.
Jenom ráda začínám s oslavami dřív.
Je škoda nechávat to na ten jediný den.
Všechno nejlepší do celého týdne. Mrzí mě, že jsem nic nepřinesla.
Ty jsi můj narozeninový dárek.
Vždycky pořádám tahle malá setkání.
Večírky na poslední chvíli připomenou tvým známým, proč tě zbožňují.
Děkuji.
Páni, tenhle dům je úžasný.
Prosím, dej si, na co budeš mít chuť.
Já řeknu Willovi, že jsi přišla.
V HLAVNÍ ROLI CATHERINE DELAROCHE
Přijelas.
Jo, nechtěla jsem tvoji mámu zklamat.
A já myslel, žes chtěla vidět mě.
Proč bych měla?
Protože jsem švihák a taky proto, že jsem právě udělal 100 kliků
-a přečetl knihu o impresionismu. -Tos řekl hezky.
Můj přízvuk je asi jediné, co se ti na mě líbí.
Ale vůbec ne.
Pití a jídlo zadarmo, nóbl lidi. Máte plný dům.
Ani nevím, kdo v něm vlastně je, ale tak to je, když jsi herečka.
Zachraň mě, Wille. Tohle je pohroma.
Michael Faust u baru pořádá soud a já potřebuju dolít.
Pardon. Ano, tohle je Julian Marx.
Nejste ten Julian Marx, že ne?
Právě ten.
Bože můj. Vaši práci miluju.
Opilí zápasníci? Dobrý Bože!
Erotické, a přitom výstřední?
To není snadná kombinace.
Viděla jsem vaši retrospektivu.
-Bože. -Počkat.
Ta retrospektiva...
Nemáte být mrtvý?
Tohle je trochu trapné a budete mi muset odpustit,
ale říkal jsem si, že jako mrtvý si budu moct účtovat víc.
-To jsi taky dělal. -Ano.
A máte naprostou pravdu, Ano.
Většina lidí tu výstřednost mé práce nechápe.
Nechápu proč.
Řekl bych, že to může být tím erotickým aspektem.
Podle mě můžou být penisy dost výstřední.
Williame, mému otci se splnil sen.
Zamiloval jsem se do ženy.
Miluju vás. Pojďte se opít.
Pojďme se opít.
Moc ti děkuju.
Nech toho lišáka, prosím tě. Nic ti neudělal.
Vážně se mi líbíš, když je ti trapně.
-Představ si to. -Je to legrační.
Celý můj život s těmi dvěma. A nikdo nikdy...
Promiňte. Omlouvám se.
Zdravím, tady je Ana Santosová.
Jo, vím, kdo jsi. Volala jsem ti.
Jasně. Promiň.
Kde jsi? Na nějaké párty?
Ne, jsem v hotelu, cos mi zarezervovala...
Ten hotel, cos mi zarezervovala, je hned vedle baru.
Hele, víš co, já se posledních 18 hodin
snažím sehnat ty debilní lístky na Shakespearův Sen noci svatojánské.
Ano?
Takže potřebuju, abys dodělala moji práci.
Přeposílám ti podrobnosti.
Já teď moc nemám čas, dělám něco pro Catherine...
Teda Claire.
Promiň?
Ty vážně chceš přijít o práci?
Jsi třetí asistentka, máš pomáhat mně.
Ne, samozřejmě. Ráda pomůžu, o co jde?
Teď jsem ti to řekla. Máš to ve schránce. Běž to udělat.
Fajn. Chceš...
Tady jsi.
Tak vy dva jste se potkali v letadle?
Ano.
Nevíš, kde je Will? Potřebuju, aby mi dal můj notebook.
Poslal jsem ho, aby mi sehnal absint.
Mrtvý malíř bez něj nepřežije.
Máš nějaké vzrušující plány, když už jsi v Londýně?
Já nevím. Nejspíš budu mít moc práce.
To je škoda. Londýn je tak pulzující město.
Vlastně bych tu něco vážně moc chtěla zažít.
Snažím se sehnat lístky na Sen noci svatojánské,
ale je úplně vyprodaný, mým asistentkám se to nedaří.
Ty ti můžu sehnat sám.
Catherine!
Juliane!
-Ahoj. -Ahoj. Skvělé, už se znáš s Anou.
-Není to zlatíčko? Jo. -Jo, je úžasná.
Copak jste probírali?
Juliane, omlouvám se, ale vypadá to, že absint právě došel.
Tak to už máme dva problémy, se kterými bys nám mohla pomoct.
Zaprvé, tady naše drahá Ana
nemůže sehnat lístky na Sen noci svatojánské.
Zítra zavolám Kennethovi, drahá, to nebude problém.
Nechtěla jsem to řešit na tvoje narozeniny.
Will má kancelář kousek od divadla.
Může ti je vyzvednout.
Můžu?
Jasně, samozřejmě. Bez problému.
A zadruhé, potřebuju absint.
Chápu.
Možná mám jednu lahev schovanou
v knihovně.
Omlouvám se, nechci kazit zábavu,
ale vážně mám ještě hodně práce, takže...
-Jo. -Tvůj notebook.
Jo, zajdu pro něj a pak za vámi přijdu do knihovny.
-Díky. -Měla bych jít s tebou.
-Ne, to ne. -Ne.
Zůstaň tady, s námi je legrace. Půjdeme pak spolu.
Počkat,
to jsou originály?
Tohle je Renoir.
A ty obrazy vám tu jen tak visí v pokoji, kam skoro nechodíte?
No teda!
To je Cézanne!
Jo.
Proč sem nechodíte?
Byla to Borisova pracovna.
Byl to můj třetí manžel a loni zemřel.
To je mi líto.
Nechal mi ty obrazy.
Mně vždycky připadaly ponuré.
Ne, vůbec nejsou ponuré.
Každý z nich zobrazuje lásku.
Lásku?
Mně připadá jasné, že váš manžel byl romantik.
Nebyl, byl to Rus.
Tahle sbírka vypráví příběh o lásce.
Opravdu.
Například tamto, to je neopětovaná láska.
A ty tři tamhle, ty akty, to je vášnivá láska.
A ta žena u smrtelné postele svého milého, to je nesmrtelná láska.
Všechno je o lásce.
Takhle jsem o nich nepřemýšlela.
Vážně víš, o čem mluvíš.
To bych doufal, když se tím živí.
Je ředitelka newyorské aukční síně.
Lidi ve vedení jsou čím dál mladší.
Které síně?
Pardon?
Které síně?
Erwins.
To není možné.
Vážně.
To je ale šťastná náhoda.
Nedávno jsem Erwins požádala, aby pro mě tyhle obrazy vydražili.
Ty je prodáváš?
To je dobře. Stejně se nám nikdy nelíbily.
Erwins bude dražit tuhle sbírku?
Ano! Není to legrace?
Ohromná.
Ano.
Takže, omlouvám se, ale ty jsi příjmením Brovilová?
Protože jsem usoudila, že jsi DeLaroche.
Technicky vzato jsem Brovilová.
Ale přišlo mi, že DeLaroche bude na plakátech vypadat líp.
Tohle je Brovilova sbírka.
Teď jsem zmatená, tys to nevěděla?
Ne, chci říct...
Nemám tuhle sbírku na starosti.
Měla jsem tady pomoct s jinými klienty.
Je to týmová práce.
Ano, mám pracovat s Claire Dupontovou, ale radši bych měla tebe.
Požádám zítra Arnolda, aby ti svěřil moji dražbu.
Ne, prosím, to ne.
Pan Penck, Arnold. Arnie, jak mu říkám,
si v tuhle chvíli tvoji sbírku velmi chrání,
a já bych měla ohromný problém,
kdyby někdo od nás věděl, že jsem s tebou vůbec mluvila.
Jo, to je pravda. O tom mi říkal.
Celé je to dost
tajné.
Ano, přísně tajné.
Catherine, slibuju ti, že s Claire jsi v dobrých rukou.
Nikdo se na to nehodí lépe.
Popravdě je docela stará škola
a já jsem takový ten mladý floutek, co jí šlape na paty,
a nechtěla bych, aby si myslela, že...
Že jí tu sbírku chci vzít nebo ji osobně nějak znevažovat.
Protože to by pro mě byla pohroma. A pro firmu taky.
-Jejda. -Jo.
Bylo by to zlé.
Obchod s uměním je dost bezohledný.
Jo.
Když už nemůžeš pracovat na mé sbírce,
aspoň si s námi musíš zítra vyrazit.
V South Bank je jedna akce.
Bohužel to zas bude umělecký večírek, ale budou tam úplně všichni.
Ana tu galerii musí vidět. Ty ji tam musíš vzít.
Nebo ji tam uchvátí nějaký jiný mládenec
a kde pak skončíš ty?
V hospodě.
To zní skvěle, ale tomuhle úžasnému večeru navzdory
tu bohužel vážně nejsem na dovolené, takže...
Pokud oba nepřijdete, zkazí mi to celý večer. Vážně.
Jen klid, ano? Pod tlakem jsi vážně skvělá, víš?
Každopádně jsem ráda, žes dnes dorazila.
Willovi předám ty lístky na Sen.
A vy dva se domluvíte, že ano?
Moc děkuji za všechno, Catherine.
A prosím, kdybys o tom mohla mlčet před...
Ana Santosová? O té jsem nic neslyšela. Nikdy.
-Přesně tak. Dobrou noc, Catherine. -Dobrou noc.
Všechno nejlepší.
Nezapomeň si tohle.
-Jak bych mohla? -Dobrou noc.
Dobrou noc. Těšilo mě, Juliane.
Papa.
Will DeLaroche: mám ty lístky
Dělej!
Přihraj napříč!
Dobrý.
Sem!
Hezky sis vyběhl. Skvělý zákrok.
Ještě jednou!
Ještě! Ještě...
Dobrá hra.
Pojďte sem!
Tak dobrá.
Dnes vám to šlo.
U vás všech vidím velký pokrok, což je skvělé.
O víkendu nás čeká důležitý zápas
a ten musíme vyhrát, pokud chceme být mistři, jo?
Rád jsem vás letos
-koučoval... -Kdo je to?
Jsi trochu starý na to, abys s nimi hrál.
Hraju jenom na trénincích,
ale jinak jsem hlavní trenér, hlavní manažer a roztleskávač...
To máš velkou zodpovědnost. Jak se jmenujete?
Lvi!
Hlavně tamten. Ten opravdu kouše.
Tak šup!
Přestaňte zírat na krásnou slečnu a dejte si kolečko na závěr.
Nekňourejte.
Pokud chcete být mistři, musíte makat.
Tak jo, na písknutí...
-Co je to? -Moje píšťalka.
-Co s ní? -Pískni.
-Dělejte. -Dobrý.
Tak tady člověk shání lístky na West End?
Musel jsem tě vmáčknout do mého přeplněného diáře, ne?
Když přes den ani nejsi v práci?
Ne, ta reklamka?
V té dělám jen pro zábavu. Moje skutečná práce je tohle.
-Vím, o co se snažíš. -Co? O co se snažím?
Nedělej se. Ty to víš.
Ty víš, o co se snažíš.
Chtěls, abych přišla sem, kde jsi...
Co? Trenér malých fotbalistů z ohrožených rodin
nebo borec, co vypadá jako fotbalista z tvých tajných snů?
To není můj typ.
Mám titul z dějin umění, pamatuješ?
Všechny šprtky milujou fotbalisty.
Fajn, tahle šprtka se musí vrátit do práce.
Takže pokud mi dáš ty lístky, zas půjdu.
-Jo, tohle. -Ale ne.
To ne, mám je. Ale chtěl jsem s tebou zajít na oběd.
-Na oběd? -Jo.
-Sotva jsem měla čas přijít sem. -Nemáš čas na oběd?
Tak tos sem měla poslat nějakou svoji asistentku.
Nevím, prostě jsem tě chtěla vidět.
V tom případě tě doprovodím zpátky.
Tak jo.
Pojď za mnou.
Dám ti ty lístky,
ale musíš mi slíbit, že půjdeš večer se mnou.
Vyřiď své mámě, že jí děkuju,
a já zvážím, jestli s tebou večer půjdu.
Je to v South Bank.
Ty na takové věci jsi.
A mně se tam nebude nic líbit, pokud se neukážeš.
Uvidím, jestli se mi podaří utrhnout.
Máme dost práce s přípravou Brovilovy sbírky.
Hele, přesvědčím mámu, aby to celé zrušila,
pokud pak budeš mít volněji.
To nemusíš. Nejspíš budu mít čas.
Tak já tě vyzvednu v osm u hotelu.
Nechoď na hotel. Pokud budu moct, dorazím přímo tam.
Dobře.
Než zapomenu.
Ne, nech si ji.
Jako památku. Pokaždé, když pískneš, vzpomeneš si na mě.
Běž někam.
Už to všechno mám.
Smrdíš jako tráva.
Fuj. Claire!
Jsi tady.
Díky, že konstatuješ zjevná fakta.
Nech ty šaty napařit a ať dají zvlášť pozor na lem.
Pokud je zničí, je to na tebe.
Suzette, tak co?
Řekni mi, že máš ty lístky. Jinak můžeš přestat dýchat.
Claire, moc se omlouvám. Vůbec to nešlo, volala jsem všude.
-Že to nešlo? -Omlouvám se.
Myslíte na Sen noci svatojánské?
Mám dva lístky na dnešní večer.
Co to meleš?
Ta nová to zase dokázala.
A co ten zvláštní projekt, který jsem ti zadala?
Hotový. Poslala jsem vám tabulku s konečnými čísly.
A já potvrdila schůzku s Catherine DeLaroche na pondělí.
-Přijde sem Catherine DeLaroche? -Teď to řekla.
Mám seznam hostů,
zkontrolovala jsem katalog a vytvořila popis všech obrazů.
Nevím, jak ti poděkovat.
Vážně se moc těším.
A v Římě to byla skvělá práce. Zachránilas mě. Výborně.
Zníš až moc překvapeně, Arnolde. Dělám to, co umím.
Ty mě nemůžeš překvapit.
-Co ta večeře? -Vynechat!
Dobrá.
To místo je moje, ty debile.
Jsi paranoidní, Claire. Já sem jen přijel vypomoct.
Jako sis loni pomohl k mým klientům?
Bože, kdy už to konečně necháš být?
Co třeba až dostanu to místo a vykopnu tě z firmy?
Uvidíme se brzy! Rozhodně budu vymóděnější než ty.
-Ahoj. Vypadáš skvěle. -To se podívejme! Tobě to tak sluší.
-Bože, vypadáš úchvatně. -Že?
-Nechte toho. -Tak pojďte, drahouškové.
Vážně ti to sluší.
Dnes je ten večer.
Cítím tu svoji spřízněnou duši.
Kolikátá spřízněná duše to bude?
Už dávno je nepočítám.
-Johne. -Catherine.
-Ahoj. Moc ti děkujeme za pozvání. -Vždycky tě rád vidím.
Juliana a Willa znáš. A tohle je náš host, Ana Santosová.
-Zdravím. -Ano.
Teď se bojím, že lidi budou koukat na vás,
a ne na moje obrazy.
Děkuji.
Ty obrazy se vám povedly.
-Děkuji. -Jo.
Johne, chci tě někomu představit.
Omluvte mě, prosím. Užijte si večer.
Co na to říkáš?
Líbí se mi.
Vážně?
Ne. Podle mě to vypadá jako obří modrá...
Willy, pojď se mnou pro drinky.
Co si dáš?
Drahoušku?
Celý den mi zní v hlavě, cos říkala včera na mém večírku.
Bože, co jsem řekla?
To o mé sbírce.
Co s ní?
Jenom ses na ty obrazy podívala
a ukázalas mi Borisovu něžnou stránku, kterou jsem nikdy neviděla.
Zastesklo se mi po něm, nic víc.
A když vím, že se s těmi obrazy mám tak brzo rozloučit,
vzbudilo to ve mně nostalgii.
To chápu.
Ale všechno bude v pořádku, že ano?
Ano, jistě.
Úsměv!
Ještě jednu.
Tady máte.
-Budu muset jít. -Cože?
Co?
Dohnala mě únava z časového posunu.
-Drahá. -Jsem tak unavená,
ale moc ti děkuju, Catherine.
-Rádi jsme tě viděli. -Já vás taky. Nashle.
-Katalog? -Ne, díky.
Co...
Kdo to byl? Taky nějaká herečka?
Ne, to je Ana Santosová.
Pracuje pro Erwins jako ředitelka v New Yorku.
Ano.
Co se děje?
Nic. Jenom jsem unavená.
Vážně?
Já nevím. V New Yorku chodím na podobné akce pořád.
Tak jsem si říkala, že bychom mohli podniknout něco jiného.
Mít volný večer.
Promiň, nenapadlo mě, že míváš volný večer.
Dnes bych ho brala.
Tak dobrá.
Mám nápad.
Jsem rád, že tě přešla ta náhlá únava.
Jo. Vypadá to, žes našel lék.
Tak co to tam bylo? Jsi alergická na Mayfair?
Cože?
Jestli jsi alergická na Mayfair!
Ne, jenom jsem nechtěla být s vámi vidět.
-Promiň. -Ještě jsme neskončili.
Jak to myslíš? Neskončili jsme?
Ne. Pojď se mnou.
Díky.
Vezmeme si taxíka?
To bychom mohli.
Nebylo by to rychlejší?
To by rozhodně bylo.
Ale pak bychom se spolu nemohli projít.
Jo, vezmi si tohle.
Tak jsme tady.
Jo.
U tvého krásného hotelu.
U mého krásného hotelu.
Pozveš mě dál?
No dovol? Jdeš na to rychle.
Kde jsou tvoje způsoby, lorde Downtone?
Já mám radši Bridgertonovy.
Promiň, musím už jít. Mám ještě spoustu práce.
A já si myslel, že dnes máš volný večer.
To jsem měla.
Dobře, fajn.
Tak to asi budeme muset počkat až na třetí rande.
Uvidíme.
Když jsem tady byl naposledy, měl jsem ti něco říct...
A co?
Pořád mi dlužíš za ty boty.
A teď jsi skončil.
Tak jo. Měla bych jít.
Ty mě mučíš. Vážně.
Tak jo.
Dobrou noc, Wille.
RECEPČNÍ
Omlouvám se.
Nic se nestalo.
O nic nejde.
Dobrá.
Jenom jsem se právě líbala se solidní desítkou.
-S desítkou? -Jo.
-Hezké. -Jo.
Můžu pro vás něco udělat?
Ne. Jenom čekám, až odejde.
Copak se vám nelíbí?
Líbí, a moc. Ale myslí si, že bydlím tady, což není pravda.
-Chápu. -Jo.
Můžu vám zavolat taxi?
To by bylo skvělé.
Děkuju.
Uvidíte se s ním zase?
To nevím.
Nevím, jestli bude čas.
TATE MODERN – ZDARMA A OTEVŘENÉ VŠEM
Zdravím, mohla bych prosím získat rezervaci pro dva
někdy v tomto týdnu?
Středa bude dokonalá.
Promiňte, za dva měsíce?
-Jo, tak to nepůjde. -Dej mi ten telefon.
-Vteřinku. -Půjč mi ten telefon.
Zdravím. Mluvím s Casey?
Tady je Will DeLaroche.
Jo, omlouvám se. Nemohla byste mi udělat laskavost?
Máte tu rezervaci.
Takže ta tvoje práce v New Yorku...
Pokud mi ji nabídnou.
Pokud ti ji nabídnou.
Uvažuješ, že ji vážně vezmeš?
Láká mě to čím dál víc.
Proč chceš odjet do New Yorku,
když tady máš tak úchvatný život?
Nemám...
Ta mámina oslava narozenin onehdy...
Takový je můj celý život.
A chápeš, jaké to je, celá scéna,
všichni ti lidé tě chtějí využít, aby se dostali, kam chtějí.
V mém trapném případě to znamená k mé matce.
A to se ti přejí.
A proto jsi pro mě tak zvláštní.
Proč jsem zvláštní?
Jsi bohatá, úspěšná,
nejmladší ředitelka firmy v historii.
A přesto jsi pořád opravdová.
Viděl jsem, jak peníze lidi mění.
Viděl jsem, jak je šmahem změní ve zrůdy...
A ty jsi pořád opravdová.
A to je pro mě cenné.
Takže na naději,
že tu práci dostanu.
Na naději.
Na zdraví.
V pátek jsem v South Bank mluvila s Williamem DeLarochem.
-S Catherininým synem. -Úplně po mně jel.
Nikoho nezajímá, s kým mluvíš.
Dobré ráno, Ano.
Dobré.
Můžeš přijít za mnou do kanceláře a zavřít za sebou?
Někdo tu má problém.
My věděly, že dlouho nevydržíš.
No nic, s Willem bychom měli ty nejhezčí děti.
Máš štěstí, ty mrško.
Takže,
jak se máš?
Pardon?
Život a tak, co tě baví?
Jo. Co mě baví?
Vážně mě baví
práce.
-Pro vás. -Skvěle.
Jsem šťastná. Jsem moc vděčná, že tu můžu být.
Dobře.
Jo.
Proč na mě tak zíráš?
Jsem jenom zmatená.
Co to tady děláme?
Povídáme si. Nad čokoládou.
Dobře. Super.
Vím, co tu děláš.
-Jak to myslíte? -Myslíš, že jsem si nevšimla?
Vidím, jak tvrdě pracuješ.
Všímám si toho každý den.
Chci, abys věděla, že si toho vážím.
A až to tady převezmu,
odměním tě.
Děkuji, Claire. To je fantastické.
Já vím.
Ano?
Jde o Catherine DeLaroche.
Pošli ji dál.
Není tady. Je na telefonu.
Nechám vás.
Tady je Claire.
DeLaroche právě zrušila aukci.
Cože? Co říkala?
Začala k těm obrazům cítit silné pouto.
Něco o lásce, která je v nich skrytá.
Zasraný hipísácký kecy.
Ale co vím jistě,
že nikdo se jen tak nevzdá milionů dolarů.
Někdo se k ní dostal.
Sotheby's.
Do hajzlu!
Může to být nějaký sběratel, který se k ní snaží vetřít
a koupit to všechno najednou, ale bez nás.
Stačí jeden idiot s nějakou hloupou poznámkou,
a ona v nás ztratí důvěru.
Ty.
Říkalas, žes onehdy viděla v galerii jejího syna Williama?
Mluvil o zrušení aukce?
Já vlastně...
Nemluvila jsem s ním. Vymyslela jsem si to.
Co je to s tebou?
Tolik problémů.
Dobrá.
Všichni teď budete dělat na tom,
abyste zjistili, kdo stojí za tím zrušením.
Ty obrazy nebyly na prodej už desítky let.
Pokud nám je vyfouklo Sotheby's, budou se nám smát celou cestu do banky.
Řekni mi, že to dokážeš napravit.
Dokážu to napravit.
Jako vždycky.
Ano?
Na recepci na tebe čeká nějaký Willy.
-Kdo je to? -Něco pro Claire. To neřešte.
Zkouším odvážné gesto.
Pojď.
Počkej minutku.
-Prostě pojď. -Cože?
Co tady děláš?
Chtěl jsem tě překvapit a zajít si na oběd.
Nemůžeš se tu jen tak objevit bez ohlášení.
Cože? Nechápu.
Nechápeš?
Nechápeš, že není vůbec vhodné se tu objevit v den,
kdy tvoje matka odhlásila svoji sbírku z dražby?
Ano, s tím nemám nic společného.
Netuším, co dělá.
Nic společného? Jsi její syn. Já pracuju pro Erwins.
Bože, tohle byl od začátku špatný nápad. Já jsem tak blbá.
Nemusíme to přehánět. Tak zrušila prodej pár obrazů.
Vždyť to není konec světa.
Tohle přece děláš pořád.
To, že tebe to nezajímá, Wille, ještě neznamená, že na tom nezáleží.
Mně na tom totiž záleží.
Záleží mi na tom sakra hodně.
Tohle byla největší aukce mé kariéry
a já to celé ohrozila, protože jsem myslela, že to s mámou chápete.
Omlouvám se. Nevěděl jsem, jak moc to pro tebe znamená, Ano.
Znamená.
Vlastně jsem ti přišel říct, že jsem dostal to místo v New Yorku.
To je skvělé. Vážně.
Chtěla bych se radovat s tebou,
ale zatímco ty máš nabídku na místo, které jsi vlastně nikdy nepotřeboval,
moje práce je v ohrožení.
„Nikdy nepotřeboval?“
Tohle byla vážně chyba.
Ne, myslím, že jediná chyba byla, že mi nedošlo,
že náš vztah je založený na tom,
jestli z něj něco získáš.
Wille.
Lístky, pozvánky, pozornost. Fraška.
Wille?
Hodně štěstí.
Mám tě, ty mrcho
Slečno Santosová!
APARTMÁ PRO SENIORNÍ PARTNERY
Na slovíčko, prosím.
To je ale fotka.
ŘEDITELKA NEWYORSKÉHO ERWINS ANA SANTOSOVÁ (VPRAVO)
BYLA NA UMĚLECKÉM GALA ZA PRINCEZNU.
-Vysvětlím to, Claire. -Ne, já to vysvětlím.
Ne téhle fotce máš moje šaty.
Jsi ředitelka newyorské pobočky Erwins.
A skvěle se bavíš s naší klientkou.
To je zvláštní, protože ředitelkou newyorského Erwins jsem já.
Ale jsem ráda, že na té fotce jsi ty.
Catherine stáhla svoji sbírku,
takže jsi svoji práci vážně posrala.
Vím, že to teď vypadá šíleně,
ale vážně jsem nic z toho neplánovala.
Potkala jsem jejího syna v letadle a on špatně pochopil něco, co jsem řekla.
Byl to omyl.
Tohle není omyl.
Lhala jsi.
Prolhala ses do Catherininy blízkosti.
Předstíralas, že máš moje místo.
Vecpala ses do mého oblečení.
Jenom je škoda, žes neměla moje schopnosti.
Catherine to nebere.
Nechte mě s ní promluvit. Napravím to, věřte mi.
Věřit ti teď vážně nedokážu, drahá.
Suzette, posaď ji na letadlo. Chci, aby hned vypadla.
Bude mi potěšením.
Zavolej ochranku.
Promiň, Claire, ale tys vážně netušila, že se za tebe vydává?
Naser si, Gerarde.
Spousta lidí chce být jako já.
Jak se ti to mohlo stát, Claire?
Odvolali mě do Říma.
-Tvrdíš, že je to moje chyba? -Rozhodně to nepomohlo.
Omluv mě. Jdu uklízet tvůj nepořádek.
Dražbu přebírá Gerard, než tohle všechno vyřeším.
Hodně jsi mi to usnadnila.
Bravo, Gerarde. Odveďte ji, už tu nepracuje.
Claire.
Claire, je mi to vážně moc líto.
Taková škoda, měla jsi potenciál.
To je mi moc líto. Škoda, že tam nemůžu být a pomoct ti.
Já vím, Viv. Taky bych tě tady chtěla.
Hej.
Co to bylo?
Nerada ti to říkám, když zažíváš nejhorší den v životě...
-Pořídili jsme si německou dogu. -Jo!
Cože?
Tohle je Mario.
Teď s náma bydlí místo tebe.
Poslouchej, Mario je naše miminko a víš, jak málo tu máme místa.
Tak proč jste si kupovali dogu?
Ale nic se neděje.
Všechny tvoje věci dám do bedny do předsíně.
Ronnie, má to teď těžké.
Však v pohodě.
Právě mě vyhodili na ulici
a nahradila mě německá doga?
-Ne. -Vždycky můžeš k námořnictvu.
Nejlepší rozhodnutí v mém životě? To je lehké. Vstup k námořnictvu.
Ne.
Nevyhodili mě proto, že jsem se stýkala
s klientkou, kterou jsem neměla znát.
Ne. Vyhodili mě, protože...
Protože jsem se vydávala za svoji šéfovou.
Nejsem v Erwins ředitelka.
Mám k tomu na hony daleko.
Než jsem přiletěla do Londýna, rozdávala jsem katalogy
a terčíky s čísly a skládala jsem židle.
Vyhodili mě pro lež.
A uvědomuju si, že předstíráním, že jsem někdo jiný,
jsem se za týden dostala mnohem dál, než bych sama dokázala za rok.
Lhala jsem, protože jsem pro jednou chtěla žít život někoho jiného.
Protože ve svém vlastním si připadám tak nejistá.
Tohle všechno mě vážně překvapilo.
Myslela jsem, že tě znám.
Vždyť ani nevíme, jestli si nevmyslela i to jméno.
Ne, jmenuju se Ana. Ana Santosová.
Tak díkybohu za to, aspoň něco skutečného víme.
Upřímně vůbec nevím, co na to mám říct.
Co myslíš ty, Juliane?
Jsem šokován.
Naprosto šokován, ano.
-Neuvěřitelně šokován. -Nepředstavitelně.
Přídavek!
Bravo!
Výborně.
Předstírat, že jsem někdo jiný, to by mělo být moje povolání.
Vy z toho nešílíte?
Občas se to o mně říká. Ty myslíš, že jsem šílená?
Naprosto.
Jen umím ocenit dobrý výkon.
Měla bys hrát divadlo.
Pořád bys byla chudá, ale nebyla bys v takovém průšvihu.
Drahoušku, měla bys vědět, že tohle vůbec není tvoje vina.
To je milé, Catherine, ale...
Nesnažím se být milá.
Já využívala tebe.
Využívala?
Celé to byla prodejní strategie.
Cože?
Když jsem byla mladá, dostala jsem se do Casablanky.
-Skvělý film. -Zmlkni, Juliane.
Žila jsem v Maroku.
A na tržnici jsem se naučila handlovat.
Jedna z nejdůležitějších věcí těsně před tím, než uzavřeš obchod,
je sebrat se k odchodu.
Pokud jsou přesvědčení, že vážně chceš odejít,
možná ti dají lepší nabídku.
A co Boris?
Myslela jsem, že jsem to způsobila tím, co jsem řekla.
Já Borise znala trochu lépe.
Vždyť to byl probůh můj manžel.
Toho chlapa zajímaly jen peníze. Nic jiného nikdy nemiloval.
Nenapadlo mě, že si to někdo slízne.
Takže to není moje vina.
Máš vážně talent,
ale přimět mě, abych odmítla 85 milionů liber,
vyžaduje víc než pár hezkých slov.
Rozhodla jsem se, že chci dům na pláži.
Ve Španělsku.
Vážně.
Co tím chcete říct?
Myslím, že je čas tam zajít, a spustit tuhle aukci.
S nižší provizí.
-Samozřejmě. -Já se do Erwins vrátit nemůžu.
Vyvedla mě ochranka.
Ano, máš naprostou pravdu. Nemůžeš se vrátit do Erwins
se zadkem od barvy.
Máme svolení vybrakovat šatník?
Máte.
Ochranka!
Zdravím!
Catherine!
To je milé, že jsi přišla.
Juliane, starouši, vypadáš skvěle.
Slyšel jsem, že jsi mrtvý.
Ne tak mrtvý, jako byl náš obchod, než mě Ana umluvila.
Co ta tady dělá?
Ana je tu se mnou.
-Co pro tebe můžu udělat? -Víš...
Ráda bych pokračovala v aukci.
S jednou malou změnou.
Dobrá.
Mám k těm obrazům citovou vazbu.
Chci jmenovat člověka, který tu aukci bude řídit mým jménem.
Někoho, komu věřím.
Vyber si, koho chceš.
Moji aukci bude řídit Ana Santosová.
Očekávám, že se k ní budete chovat jako ke mně.
Pokud uslyším něco jiného,
přejdu se svou sbírkou k Sotheby's.
Děláš si legraci?
Na spolupráci s Anou se moc těšíme.
Je to naše úžasná stážistka.
Máme nějaký problém?
Ne. Rozhodně ne.
Že ne, Claire?
Vítej zpátky, Ano.
-Mám tě ráda. -A já tebe. Děkuju.
A děkujeme za tvoji důvěru.
Ano, chtěla bys Suzettin stůl?
-Cože? -Chceme, aby Ana měla pohodlí.
Pití? Vodu? Šampaňské?
To nebude potřeba, Arnolde, ale děkuji.
Než začneme, je tu jeden člověk, u kterého bezpečně vím, že ho nechci.
Gerarda.
Cože?
Ne, zlato, to nemůžeš.
Ale můžu. Zlato.
Claire se k tobě chovala hrozně. Nechceš se pomstít?
Ne, nechci se pomstít. Chci Claire.
Pro tuhle společnost toho udělala víc než všichni ostatní tady.
A má dvakrát vyšší výdělky než ty.
-Takže, Gerarde... -Jo.
Vypadá to, že tě nikdo nechce. Tak pojďme.
Pardon. Claire tu zůstává?
Claire tu zůstává, ano.
Tak pojď.
Co se to do prdele děje?
Řekla jsem pravdu.
Povídej.
Řekla jsem jim, že jste pro tu aukci ta nejpovolanější.
A že zničíte každého, kdo vám nebo firmě zkříží cestu.
Musela jste o místo tady bojovat,
stejně jako já.
Pokračuj.
Chci začít s vyvolávacími cenami.
Mám pocit, že některé kousky podceňujeme.
Co myslíte?
Vlastně s tebou souhlasím.
Já věděla, že se mi nelíbíš bezdůvodně.
Já se nikdy nepletu.
Dáme se do toho?
Tak pojď.
Taky jsem barevná žena jako ty, tak jsem chtěla jenom říct,
že jsi pro mě velkou inspirací.
Prokrista, Renee, ona má jenom olivovou pleť.
Cože? Vždyť je z Guatemaly. Měla by ses dovzdělat.
-Fajn. -Dobrá.
Jsem z Floridy.
Židle.
Floriďanko, přinutilas je pracovat. To už je něco.
Ty! Co ty bizarní ponožky?
Můžeme si promluvit?
Poslední kousek z Brovilovy sbírky. Začínáme na 75 milionech liber.
Dá někdo 85?
Devadesát. Děkuji, madam.
Sto milionů od dámy zde. Sto milionů.
Dá někdo více než sto?
Mám tu 110 od pána.
Sto deset milionů. Sto dvacet, výborně.
Dá někdo 130? Ano, máme 130.
Máme tu 130 milionů, od pána po mé pravé ruce.
Hluboký nádech. Sto čtyřicet!
Rekord pro tohoto umělce, 140 milionů.
Prodáváme... Ale ještě není váš, pane. Sto čtyřicet.
Víc ne, pane? Po telefonu také ne?
A dáma si je jistá?
Prodáno! Poslední položka!
Celkový výtěžek 250 milionů liber.
Největší aukce v historii Erwins.
Kdy odjíždíš?
Dnes večer.
Mám v New Yorku klienty, které musím vidět.
Ty se nikdy nezastavíš, co?
Přesně taková by budoucí šéfová Erwins měla být.
Děkuji, Arnolde.
Pojďme to probrat.
Na to čekám dlouho.
V sedm buď připravená k odjezdu.
A tentokrát tě nebudou přesouvat,
budeš pěkně vepředu, kam patříš.
Nebylo to vzrušující?
Gratuluji, Ano.
Nakonec to nebyla tak nízká provize.
Ne, to nebyla.
Přišel i Will?
-Ne, jistěže ne. -Jistě.
Muži a jejich fotbal.
Pravda. Vsadil jsem na ně 20 liber.
Vážně jsem mu chtěla vysvětlit, že...
Počkat, cože?
Lvi se dostali na mistrovství
a sedmiletá děcka se sama koučovat neumí.
Jo!
Byla to lež.
Smířím se se spoustou věcí, ale lhaní mezi ně nepatří.
Život je dost náročný i bez toho, abych pořád koukal přes rameno.
Ale to pro vás asi nic neznamená.
A to mi láme srdce.
Věřil jsem,
že vážně chcete vyhrát, že chcete být mistři.
Jejich nejlepší hráč je astmatik!
Remizujete s týmem,
jehož jednička potřebuje inhalátor, aby mohla na hřiště.
Nechtěl jsem to říkat teď, ale když je to takhle, řeknu to.
Ano? Po zápase vás všechny zvu do Pizza Express.
Celou sezónu jste makali a zasloužíte si to.
Ale pokud vyhrajete, osobně vám každému zařídím neomezenou porci zmrzliny.
Co když chci šest kopečků?
Neomezenou.
Jasné? A teď tam běžte
a ty poslední minuty hrajte jako o závod.
Ne jenom pro sebe nebo pro mě.
Ani pro vaše mámy a táty, nebo kdo vás sleduje na tribuně.
Ale pro čokoládovou, vanilkovou, pistáciovou i tu divnou, co má rád Zain.
Angreštovou!
Přesně tu. A teď do toho dejte všechno.
Můžeme?
-Raz, dva, tři, Lvi! -Lvi!
-Do toho! -Pojďme na to.
Za zmrzlinu!
Jo!
Já myslela, že úplatky jsou ve sportu zakázané.
Teď není vhodný čas.
Jo, jenže letadlo mi letí asi za tři hodiny.
A já nechci odletět, aniž bych s tebou mluvila.
Při vší úctě, právě nám běží poslední minuty.
Chápu.
Obrana, Tommy. Obrana.
Doufala jsem, že si promluvíme po aukci,
ale tys nepřišel.
Jo, prý dopadla dobře.
Slyšel jsem o mámině strategii.
I o tvém velkém přiznání.
Jo. Ukázalo se, že jsme obě v něčem lhaly.
Hrály. Moje máma je spoustu věcí, ale rozhodně ne lhářka. Jasné?
Dobrá. Ale já taky nejsem. Aspoň většinu času ne.
Poslouchej, Wille. Je mi moc líto, že jsem ti lhala.
Ale musíš vědět, že i když jsem lhala v tom, co dělám,
nelhala jsem v tom, kým jsem a co cítím.
To bych si nevymyslela.
Moc ráda bych začala nanovo.
Tentokrát jenom s realitou.
Hele, vážím si toho, ale pokud chceš mluvit o realitě,
tak právě odlítáš tisíce kilometrů daleko od mého života.
Co se stalo s místem v New Yorku?
Odmítl jsem ho.
Odmítl? Proč?
Ryane, nehýbáš se! No tak, prober se!
Hele, jsem vážně rád, že ti teď všechno vychází, žes vyhrála,
že si máma může koupit dům ve Španělsku.
Je super, že jsi na mě zase milá,
když máš všechno, co jsi chtěla.
Ale když nešlo všechno po tvém, byla jsi na mě dost zlá.
A je pro mě těžké to vnímat jinak.
Chtěla jsem ti nakonec říct pravdu, přísahám.
Ideálně tak, abych nevypadala jako blázen, což mi přišlo nemožné.
Přerostlo mi to přes hlavu a pořádně se to nabalovalo.
Ale upřímně, myslím, že by ses se mnou dál nebavil,
kdybys znal pravdu.
Pravdu, že nejsem jako ty.
Že nemám rodinné konexe, nemám úspory,
že už roky mám dluh na kreditce.
Že žiju v garsonce se svou sestrou a jejím snoubencem
a každé ráno se na jejich futonu budím jako nechtěný host
s nadějí, že když se mi aspoň trochu podaří udělat dojem na šéfovou,
možná dostanu šanci udělat dojem na někoho, jako jsi ty.
A pak nikdo nebude muset vědět,
že nemám nic.
A že nejsem...
Že nejsem nikdo.
Já ale zjevně nejsem člověk, za jakého jsi mě měla.
A ten, na koho jsi chtěla udělat dojem, zní jako pěknej debil.
Panebože! Jo! Ty moje krasavice!
Jo! Vydržte tady chviličku, jo?
Hele, Ano, ty jsi někdo.
Nejspíš někdo úžasný,
-jenom jsem neměl šanci to zjistit. -Wille...
Přál bych si poznat tvoje pravé já.
I s futonem a tím vším. Šťastnou cestu domů, ano?
Jdeme na tu pizzu?
Tak pojďme! Jsem na vás vážně hrdý.
Viděls moje zákroky?
Jo. Jak jsem slíbil. Zmrzlina a pizza.
Jsme připraveni ke startu.
Složte a zabezpečte prosím
stoleček i monitor
a zkontrolujte sedadlo...
Šampaňské?
Děkuji.
O ŠEST MĚSÍCŮ POZDĚJI
-Ahoj! -Ahoj.
Hele, myslím, že už to chápu.
Jo?
Ve školce jsem mohl bejt milionář.
-Ronnie! -Co?
-Je to hezké. -Je to čtverec.
Tamhle je jídlo a pití zdarma.
Jak víš, že je zadarmo?
Je to moje galerie.
Tak to jsi třída, Ano.
Třída.
Užijte si to.
Já ti říkal, že to dokáže, Viv.
Kdybych měl takovou provizi, lítám s Maverickem.
Jaké to je, mít vlastní galerii?
Je to skvělé, Amy.
-Máš prachy. -Jo.
-Jsi zdravá. -Jo.
To se možná dostaneš na Rayu.
Claire má vážně velký vliv.
Hele, je tady.
-Krása. -Tamten ne.
Upřímně jsem nečekala, že přijde.
Má moc práce s řízením světa.
Mrzí mě, že nepřišel ty-víš-kdo.
Ne, to je v pohodě.
Bylo hloupé dělat si naděje.
Večer si vyrazíme.
Vím, že v tomhle městě jsou tisíce lidí, kteří by s tebou
rádi mluvili.
On šanci dostal.
Možná někdy jindy.
Musím tu zůstat a zavřít.
Gratuluju. Máš to tu nádherné.
-Skvělá práce. -Děkuji.
-Mockrát děkujeme. -Není zač.
Gratuluju.
-Děkuji, že jste přišli. -Dobrá práce.
-Výborně, Ano. Díky. -Děkuju.
Víš, jak těžké bylo je štípnout?
Wille.
Co tady děláš? Tys vzal to místo v New Yorku?
Proto tu nejsem.
A proč tu jsi?
Pořád mi dlužíš za ty boty.
Koupím ti nové, pokud přiznáš, že jsem ti chyběla.
Jsi tvrdý vyjednavač.
A teď odejdeš od nevýhodného obchodu?
To bych asi znovu nedokázal.
Co budeme dělat teď?
Začneme tím, že si ke mně dáš kufry.
Hezký futon.
Překlad titulků: Veronika Kubíčková
Kreativní dohled: Kristýna