Se på det.
Altså, faktisk se på det.
Malt i 1914 av Hilma af Klint.
Hun ville gi en følelse av motsigelse.
Noen sier at linjen som bryter opp lerretet,
symboliserer der motsatte krefter møtes.
Foreningen som er nødvendig for å skape, dobbeltheten med lys og mørke,
det maskuline og det feminine, liv og død.
Og selv om det virker abstrakt, er dette faktisk et bilde av en svane.
Men hva ser du? Hva føler du?
Når sjefen min ser det, blir hun misunnelig,
for en drittsekk på Sotheby's solgte samlingen
for mer penger enn du kan tenke deg.
Men jeg? Når jeg ser det, er følelsen umulig å beskrive.
Jeg føler...
Hva faen snakker du om?
-Hva? -Hun snakker om trykket.
Jeg snakker med dere begge om maleriet.
Jeg elsker det. Jeg elsker rødfargen.
-Rødfargen er fin. -Rødfargen?
Vet du hva jeg føler?
Jeg føler at du ikke bor her,
så det er litt rart at du henger opp kunst på veggene våre.
Jeg skjønner.
Det er bare det at siden jeg sover her,
tenkte jeg at jeg kunne bidra med kultur.
-Kultur? Det er en runding. -Ronnie, det er fint.
Nei, og jeg er redd
hun prøver å flytte inn i hjemmet vårt.
Det er akkurat dette jeg mener.
For en unik opplevelse du har med maleriet.
-Takk for at du deler. -Ana har en stor dag.
De skal ha en stor auksjon.
Greit. Lykke til med å selge formene dine.
De formene er verdt millioner av dollar, Ronnie.
Flere titalls millioner.
Og noen av de største private kunstsamlerne
i hele verden vil være der, og jeg skal være der med dem.
Så flott. Får du en andel?
For det hadde vært herlig.
Bare meglere får provisjon, og derfor sover jeg her,
men om jeg vil jobbe på et bra galleri, må jeg ha en god anbefaling,
og ingen anbefaling er bedre enn Claire Duponts.
Tro meg.
Jeg tror ikke dere forstår
hvor heldig jeg er som er med i Erwins program.
Du forstår ikke hvor heldig du er som bor i dette huset.
-Ronnie! -Hva er det?
Hun kan bo her, men ikke en hund?
Hun er søsteren min. Det er en forskjell.
Ja. Man kan ha sex foran en hund.
Det kan man ikke. Hold kjeft.
Hun skulle bare bo her noen uker.
-Ballene mine ligner en calzone. -Ballene dine er fine.
Ana, jeg hater å si meg enig med ham,
men han har et poeng.
Vi må finne en plan,
-for det er ikke holdbart. -Ja.
Jeg skjønner det. Det er bare at
det er dyrt i New York, og jeg har dårlig kreditt.
-Jeg lover å flytte snart. -Ja.
Vi snakket.
Kanskje du kan verve deg til Marinen i Florida.
Ikke dette igjen!
Jeg flytter ikke tilbake.
Det er fint. Du får reise, de betaler tannlege, Maverick.
-Tannlege? -De betaler for utdanning.
Jeg har utdannet meg! To ganger! Jeg har master i kunsthistorie!
Jeg har en i kung fu-film. Betaler ikke regninger.
Regninger? Leiligheten har hatt leietak
siden bestemoren din flyttet inn i 1957 eller noe.
Besta døde her. Visste du det? Moren min døde her.
Og søsteren din og jeg skal dø her.
Vet du hvem som ikke skal dø her? Du.
For det er ikke ditt hus. Det er vårt.
Vennen.
-"Vennen"? Hørte du hva han sa? -Det er romantisk. Han er romantiker!
Herregud!
Så det er sagt: En grad i kunsthistorie er faktisk veldig nyttig.
Nyttig for hva? Du sover på en sofa.
For det første er det ikke en sofa, men en futon.
Dette er ikke et hus, men et rom.
Og det er ikke en runding, men en svane!
Herregud!
-Ser du en svane der? -Nei.
Gudskjelov.
SALDO 124,06 DOLLAR
KOMMENDE ARRANGEMENTER
Jeg elsker å male mannen...
Ana, så fin du er.
-Så fin du er. -Jeg vet det.
I dag skal det skje, Amy. Auksjonsdagen.
På tide å bli lagt merke til. På tide...
Hva er det?
-Hva ser du på? -Det er ikke bra.
Hva er det der bak?
Det er vel ingenting?
Vi jobber jo ikke for en sosiopatisk perfeksjonist.
-Herregud! -Det ordner seg.
God morgen, alle sammen!
Auksjonsdagen.
Erwins klienter kommer snart gjennom den døra
for å bruke millioner av dollar på en samling jeg fant, kuraterte
og hentet hit.
Når de kommer inn, tillater jeg ikke at de ser noe mindre enn perfeksjon.
Det inkluderer utseendet deres.
Du, du, du, bakerst.
Gå og gjem dere før noen ser dere.
Resten går til auksjonsrommet. La oss sette i gang.
Ja!
Vent.
Du.
Hva heter du?
Jeg?
Ana Santos.
Hva er den digre oljeflekken bak på skjorten din?
Ingenting.
Antyder du at jeg hallusinerer?
Nei. Beklager.
Det må ha skjedd på toget.
Hvilken avdeling jobber du i?
Jeg er nettopp ferdig med Katalogisering,
og jeg er flyttet til Auksjon, så... du er den nye sjefen min.
Får se hvor lenge du holder.
Du, korte, rare jente.
Gi henne jakken. Blir deppa av flekken.
-Ja. -Bare dekk over den.
-Ja. -Så klart.
Vær så god.
Hvorfor ville du ha det på kroppen permanent?
Jeg elsker kunst.
Gi tilbake jakken.
Dere to får jobbe et sted der dere er mindre synlige.
Greit. Kom igjen. Dere hørte henne.
Det skulle være min første dag der inne.
Bli uunnværlig, skape en fremtid, skape meg et omdømme.
Helvete!
Beklager. Katalog?
Ha en fin dag. Si fra om du trenger noe.
Dette er så trist. Claire har rett.
Hun kunne ikke sluppet deg inn
dekket av hva enn det er.
Kom igjen, Suzette. "Dekket"?
Man ser det knapt.
Bare hold munnen lukket og øynene åpne.
Selv om dere to sikkert er vant til å gjøre det motsatte.
-Ha det. -Sa hun nettopp...
Ja. Hun antydet at vi suger mye...
Tilbake til pultene.
Får vi ikke bli til auksjonen?
Jo. Bare... ved skrivebordene.
Velkommen til Erwins'...
Jeg forstår bare ikke hvordan du kan bli en respektert kunstner
og fortsatt være i live.
Hvordan skal jeg starte et galleri?
Selv det minste stedet jeg så på, koster 10 000 i måneden.
Og du har ikke nåla i veggen,
bortsett fra en flott personlighet og lomma full av drømmer.
Lurer på om Claire har vært blakk.
Ikke la den fine aksenten lure deg.
Jeg har hørt at hun er fra Minnetonka i Minnesota.
Hva?
Jeg vet det. Sprøtt, ikke sant?
Uansett, om alle de største kunstnerne er døde og på museum,
hva er jeg?
Vent. Er jeg et gjenferd?
Amy!
Se. Amarillo er akryl.
Det står olje på tre. Det skal stå akryl på tre.
Er du sikker?
En Carmen Herrera. Jeg vet hva jeg snakker om.
Jeg tror jeg må gå inn. Claire burde vite om det.
Jeg føler at du bare prøver å komme inn på et sted
du har blitt bedt om å ikke gå.
Jeg tror jeg gjør det.
-Du bør ikke. -Jeg gjør det.
-Det er en dårlig idé. -Jeg går inn.
-Nei! -Det er sånn jeg kommer inn.
Skal fortelle om deg når Claire dreper deg!
STARTBUD 1 000 000 DOLLAR
Vi fortsetter med Paul Nash, mine damer og herrer. Vi er på 2 400 000 dollar.
På 2 400 000, 2 500 000, 2 600 000 dollar, med herren.
2 700 000 dollar, damen nær meg har budt.
Noe over 2 800 000...
Hva gjør du?
Må snakke med Claire om en feil.
Er du gal? Om du ikke snur nå,
får du snakke med en ambulansemedarbeider.
Hva gjør gærningen her?
Kan ikke hjelpe deg nå.
-Det er en feil i katalogen. -Det er umulig. Hvilken gjenstand?
Ingen tid. Få snakke med Claire.
Absolutt ikke. Snu med én gang. Hvem tror du at du er?
-Hva faen skjer? -Det er en feil i katalogen.
Gjenstand 17 er feilmerket. Det skal stå akryl på tre.
-Tar du feil, er du ferdig. -Jeg gjør ikke det.
Gå stille. Dekk til det der.
-Greit. -Gå!
Amarillo Dos, malt i 1971, olje på tre.
-Unnskyld, Reginald. -Unnskyld.
Liten trykkleif. Det er akryl på tre, ikke olje.
Og da kan vi starte budrunden...
...vanskelig. Ja, jeg forteller...
Kaffen din?
En liten trykkleif.
En liten trykkleif?
Det finnes ingen små trykkleifer.
Bare digre jævla feil.
Har alle tatt syre nylig?
Hvor lenge har vi hatt katalogene? Seks dager.
Reginald, den beste auksjonariusen i New York, han kan ikke snakke.
-Han er så flau. -Beklager.
Dette kunne ha ødelagt ryktet hans, Erwins rykte, mitt rykte.
Hvem har ansvaret?
Det er uunngåelig. Hvem var det? Kom igjen.
Du.
Hei.
Hva heter du?
Bobby? Bronson?
Blake.
Blaire.
Basil. Benedict.
Billy. Ja, Billy.
Det er så perfekt,
for ingenting sier sofistikert helt som navnet Billy.
Så, Billy,
forstår du at Carmen Herreras Dos er verdsatt til en million dollar?
Om du ville bruke en million dollar på et maleri
og personen som solgte det til deg, ikke engang visste
hva slags maling som ble brukt, hva ville du ha følt?
Du hadde følt at Erwins auksjonshus
ikke vet hva faen de gjør.
Så, Billy, dette er dagen du
legger deg ned i graven som var karrieren din, og går i oppløsning.
Ikke et auksjonshus på planeten vil gi deg jobb
etter e-postene jeg skal sende ut, så dette er pensjonsfesten din.
Hurra!
Gi ham litt sjampanje.
God pensjonstilværelse.
Drikk den.
Bra.
Ferdig.
Gå. Ferdig! Nå.
Ana Santos.
Ana.
Takk for at du gjør et minimum av det jobben krever,
som er mer enn de fleste i dag.
Bra jobbet!
Skål for et minimum!
Kom igjen, Ana!
Ana.
Hva er i veien?
Å imponere Claire var en stor seier.
Og så da?
I stedet for lønnslipper får jeg "bra jobbet".
Betaler ikke leie med det.
Det kan du ikke. Du må betale leie med penger.
Amy, om...
Om programmet ikke funker, er det over.
Jeg må dra tilbake til Tampa
og selge malerier av båter til pensjonister.
Kan jeg sove hos deg senere?
Jeg skal ha gjester.
-Faen i helvete! Igjen? -Ronnie. Hold kjeft.
-Hvorfor hysjer du? -Fordi du er så høylytt!
Du vet at isjiasen min er vond.
Tuller du?
Jeg klarer ikke dette.
Nå er jeg våken.
For hun trampet inn i leiligheten.
-Pokker heller! -Unnskyld!
Hva slags bavian ringer klokken sju om morgenen?
Hallo. Hvem er det?
Hallo?
Hallo? Ble vi frakoblet? Er du der?
Nei. Beklager. Hei. Kan jeg spørre hvem det er?
Det er Claire.
Unnskyld?
Det er sjefen din.
-Hei. Ja. Jeg vet hvem du er. -Det får jeg håpe.
Sikkert grunnen til forstoppelsen.
-Er du opptatt? -Jeg får ikke sove.
Nei, jeg er ikke det. Beklager. Hva skjer?
-"Hva skjer?" -Nei, beklager. Hva kan jeg hjelpe med?
Noen har skjedd på London-kontoret.
Kommer til å få det travelt og trenger en ekstra assistent.
Så jeg må være med til London?
Er passet ditt gyldig?
Ja! Ja. Jepp.
Bra! Du kan bli med til London.
Ja da. Så klart. Flott. Når?
Nå.
Nå?
Du må dra til flyplassen med én gang.
Ikke kom sent. Suzette sender detaljene. Ha det.
Ha det.
Jeg ble nettopp invitert til London med Claire Dupont.
Det var det du ville, ikke sant?
Ja!
Skal til London med Claire Dupont!
-Jeg hjelper deg å pakke. -Skal til London med Claire Dupont!
Få alle tingene dine i kofferten. Du vet ikke hvor lenge du blir.
Jeg vet du blir stor. Derfor lot jeg deg være her så lenge.
-Jeg skal hjelpe deg. -Takk.
-Jeg blir bare borte i noen dager. -Ikke ødelegg det.
Det er noe du må huske.
-London er ikke New York. -Ja.
Ikke bli forført av store klokker eller sjørøveraksentene deres.
Du er en newyorker nå.
Fullt og helt. Selv om du ikke har en plass å bo.
Og newyorkere kjemper.
Hver eneste dag.
Samme hva som skjer. Greit?
Og husk at ingenting er ekte om du ikke tror på den du er.
Det var søtt, Ronnie.
Rocky Balboa sa det.
Han er jo fra Philly?
Han flyttet dit fra Brooklyn.
-Glad i deg. -Glad i deg.
-Ja? -Glad i deg!
-Glad i deg, Viv! -Du fikser dette.
-Ja. -Du fikser dette.
-Ronnie. -Vent litt.
-Vær så god. Bare hyggelig. -Takk.
-Greit! -Vær så god.
-Greit! -Ha det!
-Tekst etter sikkerhetssjekken. -Ja.
Glad i deg!
-Glad i dere! Takk! -Ha det!
-Ut av huset mitt. Takk. -Ha det.
Hei.
Ingen tralle?
En tralle? En tralle! Ja!
Beklager!
Jeg møter dere inne!
Hallo?
-Gi meg passet ditt. Vi sjekker inn. -Ja.
-Herregud. -Kan du skynde deg? Har ikke hele dagen.
Greit. Vær så god.
Herregud, dette bildet er tragisk.
Så søtt.
Reiser ikke så mye.
Har bare brukt det én gang til utenlandsstudier.
Dette blir kult for deg, da.
-Legg bagasjen her. -Ja.
ØKONOMI INNSJEKK
Legg bagasjen her.
De veier bagasjen her for å sikre at de ikke er for tunge.
-Takk, Renee. -Herregud!
Hva er det som tar så lang tid?
Hele poenget med gullstatus er effektivitet.
Nei. Du tar ikke dette flyet.
Reiser jeg ikke med dere?
Det var fullt, så jeg bestilte et som går om fire timer.
-På økonomi. -Jeg ville sovet litt om jeg var deg.
-Du begynner å jobbe straks. -Ja. Claire tror ikke på jetlag.
Hvorfor måtte jeg komme så tidlig?
For å hjelpe med bagasjen!
Ha en fin tur.
Takk.
Dere står mellom meg og min første martini.
Uklokt.
Har du en påbryter?
Flyet mitt går ikke før om noen timer, så...
-Helt fullbooket. -Ja.
Å? Hva gjør du her så tidlig?
I tilfelle dere trengte hjelp med bagasjen eller... å holde ting.
Greit. Bra valg. Bra ryggsleiking. La Forza.
Men jeg forventer at du er i form i morgen tidlig.
Ikke noe jetlag-tull.
Lager en e-post og overfører samtaler til mobilen hennes.
Renee. Spar meg for detaljene. Kom igjen.
Velkommen til å være limt til mobilen døgnet rundt.
London. Så spennende. Vi sees der.
Vi vil be alle...
Jeg vet ikke hvordan du holder ut med dem tre.
Jeg skal til England for første gang.
Om jeg må vente, gjør jeg det.
-Får jeg se passet ditt? -Ja.
Minst plass til beina og ved siden av toalettet?
Noen vet å ødelegge en tur over Atlanteren.
Du trenger hvile.
Best å vente i loungen til første klasse.
Med mindre datamaskinen kan betale årevis med studielån, vet jeg ikke.
Du har blitt oppgradert.
Oppgradert?
Hva? Hvorfor?
Jeg må bare takle drittsekker av og til.
Virker som du må gjøre det hele tiden.
Første klasse?
Jeg har aldri vært på første klasse. Fantastisk. Tusen takk.
Jeg vet ikke hva jeg skal si engang. Jeg ble oppgradert!
Sa at det ikke var en myte.
-Hei. Velkommen til loungen. -Hei. Takk.
Vi sender deg til spaet så du får en fin, lang massasje.
Kanskje noen morsomme behandlinger etterpå.
Og så sender vi deg gladelig av sted med en Bloody Mary.
Ja takk. Til alt sammen.
-Hei. -Hvordan går det?
Spaet er herlig. Ja, du burde prøve det.
-Hallo? -Jeg prøver å nå Claire Dupont.
-Er det Suzette? -Nei. Beklager, det er Ana, den tredje.
Claire sitter på et fly nå, men hva kan jeg hjelpe med?
Jeg trenger en London-adresse til leveransen.
Adresse? Beklager. Et øyeblikk. Jeg skal...
Herregud.
Herre... gud.
Ja.
-Og det er semsket skinn. -Ja.
-Ikke tenk på det. -Vil du bli med meg?
-Kan jeg betale for rensen? -Nei.
-Er du sikker? -Ja.
Beklager.
Hallo. Er du der enda? Hallo?
Miss Santos, fint å ha deg om bord.
Vil du ha sjampanje?
Ja takk.
Ja.
Kledd fra topp til tå i gratis badekåper
og Gud vet hvor mange forskjellige ansiktskremer...
Et øyeblikk. Beklager.
Nei, hun trampet rundt i loungen og så ikke hvor hun gikk.
Kastet drinken på meg. Fjeset var limt til mobilen.
Helt bekymringsløs. Ja, hun er sikkert alkoholiker.
God idé.
Greit. Ha det. Beklager.
Vil du ha noe? Vin, øl, Bloody Mary?
Om du vil ha en Bloody Mary, kan du vri opp jakken min.
Du får sikkert noen glass ut av den.
Men nei. To glass sjampanje.
-To sjampanje. Selvsagt. -Takk.
Ville du ha noe mer?
Nei takk.
Sikker?
En Bloody Mary?
Nei. Har aldri likt den.
Greit.
Beklager da, for jeg lukter etterbarberingsvann fra V8.
Jeg trodde det var med vilje.
Jeg heter William, forresten.
Ana.
Hyggelig å møte deg, Ana. Hva bringer deg til London?
Jobb. Skal du hjem?
Hva avslørte meg? Den sofistikerte engelske sjarmen?
Ja, det må være den.
Nei, jeg er faktisk...
Jeg hadde et jobbintervju i New York.
Nå skal jeg treffe moren min på bursdagen hennes.
Du får poeng for det.
Jeg visste ikke at vi spilte et spill.
-Hva får jeg om jeg vinner? -Bloody Mary.
Akkurat. I så fall slutter jeg å prøve å score.
Hva slags jobb bringer deg til England?
Jeg jobber for et auksjonshus her i byen.
London-avdelingen vår
ringte direktøren New York-avdelingen for å redde dagen.
Direktør?
Imponerende.
Ja, det er vel det.
Tilgi meg,
men du virker ung til å være direktør.
Hører du det ofte?
Ja, jeg gjør faktisk det.
Det er sikkert fordi jeg er
den yngste direktøren i selskapets historie.
Jøss.
Ja.
Herregud. Jøss, det...
Du er heldig. Fin person å kjenne.
Jeg jobbet hardt for det, Will. Kan jeg si Will?
Men tar jeg feil?
Nei. Jeg kan ikke tro at du sa det.
Du er ond.
Det virker som dere koser dere.
Det er det du tror.
Hun har angrepet jobben min den siste halvtimen.
Ny runde?
Ja, vær så god.
-Gjerne. Takk. -Så klart.
Disse er så søte.
Greit. Nå...
Poenget jeg prøver å få frem,
er at man må samhandle med kunst hver dag i jobben min.
Hvordan kan en som jobber innen reklame, samhandle med kunst hver dag?
Ikke gjør dette.
Selv om du er ateliersjef,
kan du ikke avgjøre hva kunst er.
-Funker ikke sånn. -Jo da.
Nevn én betydningsfull ting fra en reklame.
Jeg ville ikke eksistert uten en reklame.
Kom igjen.
Jeg skal bevise det for deg.
Moren min var med i en yoghurtreklame på 90-tallet.
Faren min så den
og jaget henne til hun sa ja til å gifte seg med ham og få barn.
Moren din?
RÅ GRESK YOGHURT DET ER ALT JEG TRENGER
Hun er nydelig.
Mye hyggeligere enn det guttene på skolen pleide å si.
Så dette er det hele eksistensen din koker ned til?
At faren din ble kåt for rå gresk yoghurt?
Vil du gi meg en eksistensiell krise,
så ja, det er dette det koker ned til.
Det viser bare at sammentreff kan forandre kursen på livet ditt.
Mine damer og herrer, vi begynner nedstigningen til London.
Hallo.
Rett opp stolryggen før landing.
Ja.
Og jeg må ha tilbake salt- og pepperbøssene.
Hva?
Salt- og pepperbøssene.
Beklager.
Takk.
Utrolig.
Jeg må snakke med immigrasjonsmyndighetene når vi lander, hva?
ANKOMST
STANDARD 99,75 PUND PREMIUM 111,75 PUND - GULL 130,10 PUND
Helvete.
Vet du hvor du skal?
Ja. Carlson.
-Veldig fint. -Bare det beste.
-Om du vil... -Will.
Will! Willy!
Et øyeblikk.
-Hallo, vennen min. -Hei, mamma.
Hvorfor lukter du sånn?
Du store. Se på deg. Hva har du gjort?
-Ja. -Hvorfor ser du så trett ut?
-Hvordan gikk flyturen? -Ja, altså...
Tok du med en vakker kvinne hjem for å møte din aldrende mor?
Jeg har håp om barnebarn enda.
Dette er Ana. Hun er amerikansk. Hun er i London for første gang.
Det var hun som sølte Bloody Mary på skoene, buksene og jakken min.
Willy, ikke vær frekk.
Ana, jeg vil presentere deg for moren min, Catherine.
-Hyggelig å møte deg. -Deg også.
Du er nydelig.
Det ser ut som du har gått ut av et Jean Béraud-maleri.
For en sjarmerende ting å si.
Han er en av favorittene mine.
Min også.
Hvor skal du? Venter du på noen?
Nei. Jeg er alene. Men jeg skal til Carlson.
Nei, nei.
Ikke Carlson. Det er fire gater unna huset mitt.
Vil du sitte på?
Nei, jeg kan ikke. Jeg bare...
Bli med oss.
Det hadde hjulpet veldig.
Ta bagasjen.
Jeg skulle det.
Hallo.
-Hei, Joe. Hvordan går det? -Bra. Fint å se deg.
Vår nye venn Ana.
-Jeg tar disse for deg. -Hei. La meg...
-Jeg tar med meg denne. -Ja, greit.
Vi stopper på Carlson for å levere Ana.
Veldig fint. Du må gjøre det veldig bra.
Hva jobber du med?
Ikke sett henne i gang.
Jeg jobber i kunstindustrien.
Så flott. Jeg visste at jeg likte deg.
Kunstindustrien, for et paradoks,
som å si du jobber med sjokolade, dop eller fenomenal sex.
Små stykker av himmelen.
Men hva da?
-Hva da? -Ja.
-Hva jeg jobber med? -Ja.
Det er så kjedelig.
Jeg finner og selger
samlinger av noe av den fineste kunsten fra hele verden
til alle slags...
Oligarker, krigsherrer, milliardærer.
Klienter som tror de forstår kunst bedre enn meg,
som din sjarmerende reklamesjef-sønn.
-Hva jobber du med? -Du gjetter det aldri.
Jeg er kunstner.
En eksentriker som deg.
Men musene valgte
å gjøre meg til stjerne på både scene og skjerm.
-Og yoghurtreklamer. -Herregud.
Hadde de den i Statene?
Jeg elsket de reklamene.
Jeg viste dem.
Du er en skrythals.
Betyr det at du er berømt?
Fra Dover til Hebridene.
Men arbeidet mitt fungerte ikke i Statene.
Jeg er for komplisert for deres smak.
Hun er berømt her.
Det er best sånn.
Jeg ville ikke vært bekvem med å dele kontinent med Florida.
Jeg er faktisk derfra.
Vennen. Du virker så normal.
Takk.
Om du ikke er for opptatt
med å være en fin ateliersjef fra New York, eller hva du nå er,
vil jeg gjerne ta deg med ut og vise deg rundt i byen.
Kan hende jeg blir veldig opptatt med jobb.
Greit.
Men vi kan utveksle nummer.
Ana.
Du må gi meg nummeret ditt.
Ja. Så klart.
Jeg vil se henne igjen.
Ja. Fint og subtilt. Takk, mamma.
Vær så god.
Jeg skal tie og la dere ordne opp.
-Takk. -Ha det, vennen.
-Tusen takk for skyssen. -Ikke.
Jeg får vel bare...
-Du får nummeret fra moren din. -Ja, akkurat.
Ja, men jeg må hjem og skifte.
-Beklager... Ja. -Nei, det går bra. Jeg tuller.
-Greit. -Greit. Ha det.
Ha det.
Jeg skal gjøre det veldig klart.
Har Brovil-samlingen blitt flyttet og undersøkt?
Jeg vil ha fremdriftsrapporter.
Endelig er du her.
Du vet vel at ventingen gjør dere alle ubrukelige?
Om jeg skal omorganisere livet mitt for å fikse deres feil,
kan dere i det minste
holde det geledekkede amfibiet unna kontoret mitt.
Ikke fall for det.
Det er vanligvis ikke så fint.
Siden det er din første gang i London, la meg gi deg et råd.
Alltid forbered deg på regn.
Husk at du er her for å jobbe.
Ikke for å leke.
Og hva enn du gjør, ikke prøv å drikke lokalbefolkningen under bordet.
Ikke ligg med noen som ligner Jude Law.
Hva ser du på?
Han følger med suiten.
-Er han butler? -Han er Percy.
Ja, frue?
Nei, ingenting, Percy.
Takk.
Skal du bytte rom eller noe?
Nei. Jeg skal til Roma.
Roma-avdelingen er en katastrofe.
Vent. Skal vi til Roma?
Nei. Jeg skal til Roma.
Dere tre blir her.
Dere passer på auksjonen. Jeg kommer tilbake i morgen. Noter.
Ja. Skal bare hente laptopen.
Klokken 13.00 er det personalmøte på Erwins.
Helvete.
Du går direkte til kontoret. Ikke snakk med andre enn Suzette.
Hun tar deg med til pulten.
Se.
Denne permen
inneholder alle kunstverk jeg har kuratert og solgt på Erwins.
-Stor perm. -Er det et problem?
Nei. Det er fantastisk.
Jeg vil du skal gå gjennom hvert verk og si meg nåværende verdi.
Jeg vil ha harde tall som pressmiddel.
Pressmiddel for hva da?
Mellom oss sagt? Det er ikke din sak.
Akkurat. Absolutt.
Greit. Gå. Jeg er ferdig.
Skal jeg sjekke inn før...
Du skal ikke bo her.
Suzette har booket noe mer økonomisk til deg.
Og minn henne på billettene.
-Billetter til hva? -Hun vet det.
Med mindre du vil være utrolig sen, ville jeg dratt for et kvarter siden.
Jepp. Jeg drar.
Helvete.
Greit.
Helvete.
Du har vel ikke tilfeldigvis laptopvesken min?
Skal spørre, men tror det var alt.
Helvete. Jeg må ha glemt den i bilen.
Beklager.
Nei, det er greit. Takk.
Helvete.
ERWINS AUKSJONSHUS KINGSGATE ROW LONDON
-Claire Dupont? -Oppe.
Helvete.
Jeg er her. Jeg rakk det.
Navigerte du med kompass?
Jeg er vel ikke sent ute til møtet?
Dette er ikke noe Claire bør kobles til.
Hva?
Stell deg og gjem kofferten under pulten min.
Greit.
Kom igjen.
Husk at vi er dine eneste venner der.
Og vi er ikke engang vennene dine.
Greit. Gleder meg.
Dere må lure på
hvorfor jeg har hentet dere på så kort varsel.
Vi har tilgang til en samling ingen andre har.
Som bare noen få i det hele tatt har hatt sjansen til å se...
Herregud, Arnold. Gi deg. Hva er det?
Det er Brovil-samlingen.
Jøss.
Men Brovil-samlingen har vært låst bort i mange tiår.
-Hva er en Brovil? -Ja. Og nå er den ikke det.
Du må ha overtalt ham, sjef.
Nei, han er død.
Men kona hans har brukt formuen hans
i et tempo som ærlig talt er overveldende.
Hun trenger penger, og hun trenger dem nå.
Samlingen vil samle de største klientene under ett tak.
Spre ryktet diskré. Jeg vil bare ha storkakser.
-Skal jeg ta notater? -Slutt.
Hvem er eieren?
Det får bare de som trenger det, vite.
For å sikre suksess har jeg hentet inn våre beste meglere.
-Gerard, direktør i Paris-avdelingen... -Hei.
...og Claire Dupont fra NY.
Claire er på vei til Roma for en annen krise.
Forhåpentligvis er hun tilbake i tide til å feire suksessen vår.
Jeg venter at dere samarbeider som et team.
Jeg venter at vi skinner.
Sett inn nådestøtet.
Hallo. Du må være Ana.
Hei. Ja. Hvordan vet du navnet mitt?
Det er en del av jobben å kjenne de kommende stjernene.
Og jeg har blitt fortalt at du er en stjerne i New York.
Nei. Jeg er bare assistent.
Alle må begynne et sted.
Du gjør det nok bra.
-Greit? -Takk.
Men si fra om du er forvirret av noe,
eller om du trenger en venn.
Jeg vet hvordan Claire kan være.
-Hun er... Du vet... -Gerard, hei.
Så hyggelig å se deg.
Ana, bli med oss. Vi skal vise deg skrivebordet ditt.
-Han er fienden. -Han er verre enn fienden.
Claire sier:
"Sotheby's og Christie's er konkurrenter. Vi er i krig med Gerard og Paris. "
-Hva har han gjort? -Nesten alt.
Det var han som solgte Van Gogh til den NFT-drittsekken.
Var det ham?
Han hevder å ha solgt kunst til en kunstner som forbedret den.
-Han spraymalte et smilefjes på. -Akkurat.
Om Gerard kommer til USA,
ba jeg pappa få ham kidnappet og sendt til Guantánamo.
-Hva? -Hva er greia med deg?
Vil du imponere Claire så hun erstatter en av oss?
I så fall må du tro om igjen.
Jeg vil bare komme gjennom opplæringsprogrammet
og åpne et galleri en dag.
Et galleri?
Jeg vil ikke stjele jobbene deres.
Ja vel, ja.
Når Claire blir forfremmet til Arnolds jobb, blir vi to med henne. Ikke du.
Hvor skal Arnold?
Han pensjonerer seg når som helst. Og da...
Claire blir Erwins første kvinnelig styreleder.
Og vi er med henne.
Hva slags sted er dette?
Claire reiser ikke med en tredje assistent,
så det er ikke plass oppe.
Hva er den lukten?
Formaldehyd?
Råtnende treverk.
England. Ikke vondt ment.
Claire ba meg minne deg på billettene.
Herregud, Midtsommer-billettene.
Det har vært utsolgt i ukevis. Det skjer ikke.
Herlig.
Dette er kontoret mitt.
Ja.
-Få gjette. Hotellet mitt... -Er et høl.
-Det er et høl. Greit. -Nyt asbesten.
-Ha det. -Ha det.
Will, filmer den?
Ja. Den filmer. Bare hold mobilen.
Vennen, det er Catherine.
Jeg har laptopen din.
Du må komme bort. Det er ganske spontant.
Noen få venner.
Jeg sender adressen nå.
Vi sees snart. Kyss, kyss.
Nei.
Hvordan går det? Fortell meg alt.
Her er planen min.
Gå på festen, ta laptopen,
prøve å ikke snakke med noen,
få tak i drosje og dra tilbake til dette hølet.
Eller drikk så mange gratis drinker som du klarer.
Du henger med fine britiske kjendiser,
og får pikk av din egen personlige prins William.
Det kan være det beste som har skjedd deg.
Nei, Amy. Jeg løy for ham og moren hans om masse rart.
Du løy på et fly.
Dessuten, tror du faktisk at hun ville gitt nummeret sitt
til en hjemløs praktikant?
Ikke vondt ment.
Jeg er sjalu på Hannah Montana-livvstilen.
Og flyfyren høres kjempesexy ut.
Hva tror du?
Aldri vær redd for å ta sjanser.
Bob er enig.
Tja, om Bob er enig...
Jeg vet det var du. Du er fæl.
-Du er fæl. -Nei. Jeg lyver ikke.
-Jeg spør bare. -Jeg sender ham bort.
Ikke sant? Elsker deg...
Ana!
Catherine.
-Herregud. Så fin du er. -Ja.
-Hei. -Kom inn.
Jeg tror jeg bare tar laptopen og drar.
Jeg føler meg underpyntet.
Du er så pen. Du er nydelig. Ikke vær dum.
Takk. Herregud, har du bursdag?
Jeg har ikke bursdag før neste uke.
Jeg liker bare å begynne å feire tidlig.
Ikke sant? Det er så synd å bare ha den ene dagen.
Ja. Gratulerer med bursdagsuken. Skulle ønske jeg hadde tatt med noe.
Du er bursdagsgaven min.
Jeg har alltid slike små sammenkomster.
Fester i siste liten minner vennene dine på hvorfor de forguder deg.
Takk.
Jøss, dette... Huset er fantastisk.
Forsyn deg med alt du vil.
Jeg sier til Will at du er her.
MED CATHERINE DELAROCHE DEN SISTE FONDANTEN
Du kom.
Ville ikke skuffe moren din.
Jeg trodde du ville treffe meg.
Hvorfor skulle jeg det?
Godt utseende, og det at jeg nettopp tok 100 armhevninger
-og leste om impresjonisme. -Armhevninger er bra.
Du liker visst kun at jeg er engelsk.
Nei da.
Gratis sprit, gratis mat, fine mennesker. Du har fullt hus.
Jeg vet ikke hvem som er her, men sånn er det å være skuespiller.
Will, redd meg. Dette er en katastrofe.
Michael Faust holder hoff ved baren, og jeg trenger påfyll.
Beklager. Ana, dette er Julian Marx.
Du er vel ikke selveste Julian Marx?
Den eneste ene.
Herregud. Jeg elsker arbeidet ditt.
Fulle brytere? Altså, jøss.
Erotisk og fantasifullt?
Det er veldig vanskelig.
Var på retrospektivet i New York...
-Herregud. -Vent.
Retrospektivet...
Skal ikke du liksom være død?
Dette er ganske flaut, og du må tilgi meg,
om jeg trodde at om jeg var død, så kunne jeg ta mer betalt.
-Du gjorde det. -Ja.
Og du har helt rett, Ana.
De fleste skjønner ikke det fantasifulle.
Jeg vet ikke hvorfor.
Det kan være på grunn av det erotiske aspektet.
Jeg synes peniser kan være veldig fantasifulle.
William, min fars drøm er oppfylt.
Jeg elsker endelig en kvinne.
Jeg elsker deg. La oss drikke oss fulle.
La oss drikke.
Tusen takk.
La reven være. Han har ikke gjort deg noe.
Jeg tror jeg liker deg når du er flau.
-Se for deg dette. -Det er moro.
Hele livet mitt, med disse to. Og ingen vil noen gang...
Unnskyld meg. Beklager.
Hallo, det er Ana Santos.
Jeg vet hvem det er, din idiot. Jeg ringte deg.
Akkurat. Beklager.
Hvor er du? Er du på fest?
Nei. Jeg er på hotellet, det du booket...
Det du booket meg på, er ved siden av en bar.
Hør her. Jeg har stått fast de siste 18 timene
og prøvd å skaffe billetter til Midtsommernatt-Shakespeare-dritten.
Greit.
Du må gjøre jobben min mens jeg fortsetter å prøve.
Jeg sender detaljene.
Jeg er opptatt med noe for Catherine...
Claire, mener jeg.
Beklager.
Vil du ikke faktisk ha en jobb?
Du er tredjeassistent. Du skal hjelpe meg.
Så klart. Hjelper gjerne. Hva trenger du?
Jeg sa det nettopp. Det er i innboksen. Gjør det.
Greit. Vil du...
Der er du.
Så dere to møttes på flyet?
Ja.
Vet du hvor Will er? Han må ta laptopen min.
Jeg sendte ham for å finne absint.
En død maler kan ikke leve uten.
Skal du gjøre noe spennende mens du er her?
Jeg vet ikke. Jeg tror jeg blir for opptatt med jobb.
Synd. London er en livlig by.
Det er faktisk noe jeg vil gjøre mens jeg er her.
Jeg prøver å få billetter til En midtsommernattsdrøm,
men det er utsolgt, og assistentene mine har hatt problemer.
Jeg kan skaffe billettene selv.
Catherine!
Julian!
-Hallo. -Hei. Bra, du har møtt Ana.
-Er hun ikke herlig? -Jo, hun er flott.
Hva har vi diskutert?
Julian, beklager, men vi er visst tom for absint.
Vi har nå to problemer jeg tror du kan hjelpe oss med.
Første problem: Vår kjære Ana her
får ikke billetter til En midtsommer-natti-natts drøm.
Jeg ringer Kenneth i morgen. Det går fint.
Jeg ville ikke gjøre dette på bursdagen din.
Will har kontor nedi gata fra teateret.
Han kan hente dem.
Kan jeg?
Ja, så klart. Ikke noe problem.
Problem nummer to: Jeg trenger absint.
Skjønner.
Jeg tror jeg har en flaske gjemt...
...på biblioteket.
Jeg mener ikke å være gledesdreper,
men jeg har mye jobb å gjøre i kveld, så...
-Ja. -Og laptopen din.
Ja. Jeg henter den og møter deg på biblioteket.
-Han er... -Jeg burde bli med.
-Nei. -Nei. Jo.
Bli her med moroteamet, så kan vi gå sammen.
Vent.
Er dette originalene?
Det er en Renoir.
Og de bare henger i dette rommet du aldri går inn i?
Jøss!
Det er en Cézanne!
Ja.
Hvorfor går du aldri inn hit?
Det var kontoret til Boris.
Han var min... tredje mann, og han døde i fjor.
Kondolerer.
Han etterlot meg maleriene.
Jeg har alltid syntes at de var... dystre.
Nei. Disse er ikke det minste dystre.
Disse maleriene viser kjærlighet.
Kjærlighet?
Det er tydelig at mannen din var romantiker.
Nei. Han var russer.
Denne samlingen forteller en kjærlighetshistorie.
Seriøst.
Det, for eksempel, er ulykkelig kjærlighet.
Og de tre der borte, nakenbildene, lidenskapelig kjærlighet.
Og denne kvinnen ved sin elskedes dødsleie, udødelig kjærlighet.
Bare kjærlighet.
Jeg har aldri tenkt sånn på det.
Du vet hva du snakker om.
Jeg håper det, med tanke på jobben hennes.
Hun er direktør for et auksjonshus i New York.
Sjefene blir bare yngre og yngre.
Men hvilket hus?
Unnskyld?
Hvilket hus?
Erwins.
Så utrolig.
Virkelig.
For et sammentreff.
Jeg ba nylig Erwins om å auksjonere bort disse for meg.
Skal du selge dem?
Det er bra. Vi har aldri likt dem.
Skal Erwins selge denne samlingen?
Ja! Er det ikke gøy?
Kjempegøy.
Ja.
Så... Jeg beklager... Er etternavnet ditt Brovil?
Jeg antok at det var DeLaroche.
Teknisk sett er det Brovil.
Jeg syntes bare at DeLaroche passer bedre på plakaten.
Dette er Brovil-samlingen.
Jeg er forvirret. Visste du det ikke?
Nei, altså...
Jeg har ikke ansvaret for denne samlingen.
De sendte meg hit for å hjelpe med andre klienter.
Det er en... En laginnsats.
Claire Dupont er den jeg jobber med, men jeg vil heller ha deg.
Jeg ber Arnold om å gi deg ansvaret for auksjonen i morgen.
Nei! Vær så snill. Ikke gjør det.
Mr. Penck... Arnold, Arnie, som jeg liker å kalle ham,
er veldig beskyttende overfor samlingen nå,
og jeg ville havnet i trøbbel
om noen der visste at jeg snakket med deg.
Ja. Stemmer. Han forklarte det.
Alt er veldig...
...hysj-hysj.
Ja, veldig, veldig hysj-hysj.
Jeg lover at du er i gode hender med Claire, Catherine.
Ingen passer bedre til denne handelen.
Ærlig talt er hun veldig gammeldags,
og jeg er den unge spirrevippen som tråkker på tærne hennes,
og jeg vil ikke at hun skal tro at jeg...
At jeg tar jobben hennes, eller er respektløs på noen måte.
Det hadde ikke vært bra for meg. Eller selskapet.
-Å. -Ja.
Ikke bra.
Kunstbransjen er veldig brutal.
Ja.
Ana, om du ikke kan jobbe med auksjonen min, må du
i det minste bli med oss ut igjen i morgen kveld.
Det er fest på South Bank.
Enda en kunstnerfest, er jeg redd, men alle skal være der.
Ana må se dette galleriet. Og du må ta henne med.
Ellers kan hun bli tatt med storm av en annen mann,
og hvor står du da?
På puben.
Det høres flott ut, og til tross denne flotte kvelden,
er jeg ikke her på ferie, så...
Om dere ikke kommer, mister jeg lysten på hele kvelden.
Slapp av. Du er fantastisk med press.
Jeg er uansett glad du kom i kveld.
Jeg gir billettene til Midtsommer til Will.
Og dere to finner ut av det.
Takk for alt, Catherine.
Og om du kan la være å nevne dette for...
Ana Santos? Aldri hørt om henne.
-Akkurat. God natt, Catherine. -God natt.
Gratulerer med dagen.
Ikke glem denne.
-Det går ikke. Greit. -God natt.
God natt. Hyggelig å møte deg, Julian.
Ha det.
WILL DELAROCHE HAR BILLETTENE
Gå.
Kryss, kryss, i boksen!
Greit.
Her borte!
Vekk fra linjen. Bra redning.
Ett til!
Ett forsøk til!
Bra spilt.
Kom hit.
Greit.
Bra jobbet i dag.
Jeg ser fremskritt fra dere alle, og det er flott.
Vi har en stor kamp i helgen,
og vi må vinne om dere vil bli mestere.
Det har vært en glede
-å trene dere i år... -Hvem er det?
Du virker litt gammel til å spille med dem.
Jeg later bare som jeg trener,
men bortsett fra det er jeg hovedtrener, hovedmanager, hovedheiagjeng...
Virker som mye ansvar. Hva heter laget?
Lions!
Spesielt han. Han biter faktisk.
Kom igjen.
Slutt å stirre på den vakre damen og løp en runde som avslutning.
Ikke klag.
Man må jobbe for å bli mestere.
Når jeg blåser...
-Hva er dette? -En fløyte.
-Hva gjør jeg? -Blås.
-Kom igjen. -Bra.
Så det er her man får billetter på West End?
Jeg måtte jo finne tid til deg i den travle timeplanen min.
Når du ikke er på jobb om dagen?
Nei. Markedsføringsgreia?
Nei. Det er bare for moro skyld. Dette er den ekte jobben min.
-Jeg vet hva du gjør. -Hva gjør jeg?
Kom igjen. Det vet du.
Du vet hva du gjør.
Ber meg komme hit når du...
Hva da? Trener et barnefotballag i risikosonen
eller ser ut som Premier League-spilleren i dine drømmer?
Ikke min type.
Kunsthistorie-grad.
Dere nerder elsker oss fotballspillere.
Denne nerden må tilbake på jobb.
Så om du kan gi meg billettene, drar jeg.
-Angående det. -Å nei.
Nei, jeg har dem. Jeg tenkte bare vi kan spise lunsj først.
-Lunsj? -Ja.
-Jeg hadde knapt tid til å møte deg her. -Har du ikke tid til lunsj?
Du burde bare ha sendt en av assistentene dine.
Jeg vet ikke. Jeg ville bare treffe deg.
I så fall følger jeg deg tilbake.
Greit.
Følg meg.
Du får billettene,
men du må love å være daten min i kveld.
Si takk til moren din,
så skal jeg vurdere å være daten din i kveld.
Det er på South Bank.
Du liker den typen ting,
og uten deg er det ingenting jeg liker der.
Jeg skal se om jeg kan gå tidlig.
Vi er faktisk veldig opptatt med å planlegge Brovil-samlingen.
Jeg kan få moren min til å avlyse hele greia
om det gir deg tid.
Det trenger du ikke. Jeg kan sikkert gå.
Da henter jeg deg på hotellet ditt klokka åtte.
Ikke kom til hotellet. Om jeg går, møter jeg deg der.
Greit.
Før jeg glemmer det.
Nei. Du kan beholde den.
Som minne. Hver gang du blåser i den, tenker du på meg.
Hold kjeft.
Jeg er ferdig med alt.
Du lukter gress.
Ekkelt. Claire!
Du er her.
Takk. Det er åpenbart.
Få kjolene dampet, spesielt falden.
Din feil om de blir ødelagt.
Suzette, din tur.
Si at du har billettene. Ellers kan du slutte å puste.
Claire, beklager. Det var umulig. Jeg ringte alle.
-Sa du umulig? -Beklager.
Mener du En midtsommernattsdrøm?
Jeg har to billetter til i kveld.
Hva snakker du om?
Så ferskingen gjør det igjen.
Hva med det spesielle prosjektet jeg ga deg?
Ferdig. Jeg sendte regnearket med de endelige tallene.
Og Catherine DeLaroche kommer mandag klokken ti.
-Kommer Catherine DeLaroche? -Hun sa nettopp det.
Bekreftet gjestelisten,
leste korrektur på katalogen og skrev alle maleribeskrivelsene.
Jeg får ikke takket deg nok.
Jeg gleder meg sånn til dette.
Og Roma, fantastisk jobb. Du reddet meg. Bra gjort.
Ikke hør så overrasket ut, Arnold. Det er det jeg gjør.
Du overrasker meg aldri.
-Hva med middag? -Dropp den!
Greit.
Jobben er min, din drittsekk.
Du høres paranoid ut. Jeg er her for å hjelpe.
Som da du stjal klientene mine i fjor?
Herregud. Når kan vi legge det bak oss?
Hva med når jeg tar over og får deg ut av selskapet?
WILL DELAROCHE - VI SEES SNART JEG ER ABSOLUTT PENERE KLEDD ENN DEG
-Hei. Du er fin. -Sett på maken. Så fin du er.
-Du store, så flott du er. -Ikke sant?
-Slutt. -Kom igjen.
Du er fin.
Jeg tror dette er kvelden.
Jeg aner en sjelevenn her.
Hvor mange sjelevenner er det så langt?
Jeg sluttet å telle for lenge siden.
-John. -Catherine.
-Hallo. Tusen takk for at vi fikk komme. -Det er alltid en glede.
Du kjenner Julian og Will. Dette er gjesten vår, Ana Santos.
-Hei. -Ana.
Jeg er redd folk vil se på deg i den kjolen
og ikke på maleriene.
Takk.
Bra jobbet med maleriene.
-Takk. -Ja.
John, det er noen jeg vil du skal møte.
Unnskyld meg. Nyt kvelden.
Hva synes du om det?
Jeg elsker det.
Gjør du?
Nei. Jeg synes det ser ut som en stor, blå...
Willy, bli med og hent drinker med meg.
Hva vil du?
Vennen?
Det du sa på festen i går kveld, jeg har tenkt på det i hele dag.
Herregud, hva sa jeg?
Om samlingen min.
Hva med den?
Bare ved å se på maleriene,
viste du meg en... myk side av Boris som jeg aldri så.
Det fikk meg til å savne ham.
Og å vite at jeg skal skille lag med verkene så snart...
Det har gjort meg nostalgisk.
Jeg forstår.
Men alt ordner seg vel?
Ja, så klart.
Smil!
Bare ett til.
Vær så god.
-Jeg tror jeg må gå. -Hva?
Hva?
Jeg ble bare slått av jetlagen.
-Vennen. -Jeg er så trett,
men tusen takk, Catherine.
-Så fint å se deg. -Fint å se deg. Ha det.
-Katalog? -Nei takk.
Hva...
Hvem er vennen din? Er hun også skuespiller?
Nei, det er Ana Santos.
Hun jobber for Erwins. Hun er direktør for New York-avdelingen.
Ana.
Hva skjer?
Ingenting. Jeg er bare trett.
Å?
Jeg er ofte på slike arrangementer i New York.
Jeg tenkte bare vi kunne gjøre noe annerledes i kveld.
Ta en frikveld.
Jeg visste ikke at du tok frikvelder.
Jeg vil det i kveld.
Greit.
Jeg har en idé.
Jeg er glad den plutselige jetlagen har gitt seg.
Ja. Du hadde løsningen.
Hva var det i sted, da? Allergisk mot Mayfair?
Hva?
Jeg sa: "Allergisk mot Mayfair?"
Nei, jeg bare... Jeg ville ikke bli sett med deg.
-Beklager. -Vi er ikke ferdige enda.
Hva mener du? Er vi ikke?
Nei. Kom igjen.
Takk.
Skal vi ta drosje?
Ja, det kan vi.
Går det ikke fortere?
Jo, absolutt.
Men da kunne vi ikke gått sammen.
Her. Du kan ta denne.
Her er det.
Jepp.
Det vakre hotellet ditt.
Det vakre hotellet mitt.
Skal du be meg inn?
Unnskyld? Veldig frempå.
Hva skjedde med manerene dine, Downton Abbey?
Jeg liker Bridgerton bedre.
Beklager. Jeg må gå. Jeg har mye å gjøre i kveld.
Og jeg som trodde du tok fri i kveld.
Jeg gjorde det.
Greit.
Vi får vel bare vente til date nummer tre.
Vi får se.
Sist jeg var her, skulle jeg si noe til deg.
Hva da?
Du må betale meg tilbake for skoene.
Du er ferdig.
Greit. Jeg bør gå opp.
Du tar livet av meg.
Greit.
God natt, Will.
Beklager.
Nei da.
Det er ingenting.
Greit.
Jeg kysset nettopp en solid tier.
-Tier? -Tier.
-Flott. -Ja.
Vil du ha noe?
Nei. Jeg venter bare på at han skal gå.
Liker du ham ikke?
Jeg liker ham godt. Men han tror at jeg bor her, og det gjør jeg ikke.
-Akkurat. -Ja.
Vil du ha en drosje?
Hadde vært flott.
Takk.
Skal du treffe ham igjen?
Jeg vet ikke.
Vet ikke om jeg har tid.
TATE MODERN - GRATIS OG ÅPEN FOR ALLE
Hei. Ja. Jeg lurte på om jeg kan få en reservasjon for to
en gang denne uken?
Onsdag er perfekt.
Beklager. To måneder?
-Nei, det funker ikke. -Ana, gi meg mobilen.
-Et øyeblikk. -Gi meg mobilen et øyeblikk.
Hallo. Er det Casey?
Det er Will DeLaroche.
Ja, beklager. Kan du gjøre meg en tjeneste?
Jeg skaffet reservasjonen.
Så... Denne jobben i New York...
Om jeg får tilbudet.
Om du får tilbudet.
Er det faktisk noe du vil?
Ja. Det ser mer og mer attraktivt ut.
Hvorfor vil du flytte
når livet ditt i London er så fantastisk?
Jeg...
Bursdagen til moren min...
Det har vært sånn hele livet mitt.
Og du vet hvordan miljøet er,
folkene. De prøver å bruke deg for å få det de er ute etter,
og i mitt tilfelle er det flaut nok... moren min.
Det blir kjedelig.
Derfor er du et avvik.
Hva gjør meg til et avvik?
Du er rik, vellykket,
den yngste direktøren selskapet har hatt.
Men du er likevel et ekte menneske.
Og jeg har sett penger forandre folk.
Jeg har sett dem bli til monster, og...
Du er fortsatt bare... ekte.
Og det betyr mye.
Så skål for
at jeg får jobben.
Skål.
Jeg snakket med William DeLaroche på South Bank fredag kveld.
-Catherines sønn? -Han hang på meg.
Ingen bryr seg om det.
God morgen, Ana.
Morn.
Kan du komme på kontoret mitt og lukke døra?
Noen er i knipe.
Vi visste det ikke ville vare.
Will og jeg ville fått sexy barn.
Din heldiggris.
Så...
...hvordan går det?
Unnskyld?
Livet, ting... Hva liker du?
Ja, hva liker jeg?
Jeg liker godt å...
...jobbe.
-For deg. -Bra.
Jeg er veldig fornøyd. Veldig takknemlig for å være her.
Bra.
Ja.
Jepp.
Hvorfor ser du sånn på meg?
Jeg er bare... Jeg er forvirret.
Hva er det vi gjør?
Vi tar en prat. Og en sjokolade.
Greit. Flott.
Jeg vet hva du har gjort.
-Hva mener du? -Trodde du ikke jeg ville se det?
Jeg ser hvor hardt du jobber.
Jeg ser det hver dag.
Jeg vil du skal vite at det verdsettes.
Og når jeg tar over,
blir det belønnet.
Takk, Claire. Det er... Det er fantastisk.
Jeg vet det.
Ja?
Det er Catherine DeLaroche.
Send henne inn.
Nei, hun er ikke her. Hun er på telefonen.
Du skal få ta den.
Det er Claire.
DeLaroche avlyste auksjonen.
Hva? Hva sa hun?
Hun var sentimental på grunn av et bilde.
Noe om kjærligheten skjult i det.
Noe jævla hippie-pisspreik.
Men det jeg vet...
...er at ingen gir opp millioner av dollar uten grunn.
Noen påvirket henne.
Sotheby's.
Faen!
En annen samler kan prøve å feie inn og...
Og kjøpe alt fra henne, men uten oss.
Alt som skal til, er én idiot med én teit kommentar
før hun mister tilliten til oss.
Du.
Du sa at du så sønnen William på galleriet forleden kveld?
Sa han noe om å avlyse?
Jeg... Faktisk...
Jeg snakket ikke med ham. Jeg løy.
Hva feiler det deg?
Så mye rart.
Greit.
Alles eneste jobb
er å finne ut hvem som står bak avlysningen.
Disse maleriene har vært av markedet i mange tiår.
Om Sotheby's tok dem fra oss, ler de hele veien til banken.
Du, si at du kan fikse dette.
Jeg kan fikse det.
Det gjør jeg alltid.
Ana?
En Willy spør etter deg i resepsjonen.
-Hvem er det? -Noe til Claire. Ikke tenk på det.
Jeg ville gjøre noe dristig.
Kom.
Vent litt.
-Fortsett å gå. -Hva?
Hva gjør du her?
Tenkte jeg skulle overraske deg med lunsj.
Du kan ikke bare komme hit uanmeldt.
Hva? Jeg forstår ikke.
Forstår du ikke?
Forstår du ikke hvor upassende det er å komme hit den dagen
moren din trekker samlingen fra auksjonen?
Har ingenting med meg å gjøre.
Jeg aner ikke hva hun gjør.
Du er sønnen hennes. Jeg jobber for Erwins.
Dette var en dårlig idé fra start. Jeg er en idiot.
La oss ikke overdrive. Så hun trakk noen verker.
Men det er ikke verdens ende.
Dere har slike hele tiden.
Selv om du driter i det, Will, betyr ikke det at det ikke betyr noe.
Det betyr noe for meg.
Jeg bryr meg veldig.
Det var min største auksjon,
og jeg satte den i fare fordi jeg trodde du og moren din forsto.
Beklager. Jeg visste ikke at den betød så mye for deg.
Den gjør det.
Ærlig talt kom jeg for å si at jeg fikk tilbudet fra firmaet i New York.
Så flott.
Skulle gjerne vært gladere,
men mens du får et tilbud om en jobb du aldri har trengt,
står min i fare.
"Aldri har trengt"?
Dette var en feil.
Nei. Jeg tror den eneste feilen her var at jeg ikke skjønte
at dette forholdet var basert på
hvorvidt du fikk noe til gjengjeld.
Will.
Billetter, invitasjoner, oppmerksomhet, spøk.
Will?
Lykke til.
SUZETTE TOK DEG, KJERRING
Ms. Santos!
SENIORPARTNERS KONTOR
Noen ord, er du snill.
Litt av et bilde.
OPPSTYR I SOUTHBANK - ERWINS NYC-DIREKTØR, ANA SANTOS (HØYRE)
VAR BALLETS DRONNING PÅ FIN KUNSTGALLA
-Jeg kan forklare. -Nei, jeg skal forklare.
På dette bildet har du på deg kjolen min.
Du er direktør for Erwins New York.
Har det kjempegøy med klienten vår.
Det er så merkelig, for jeg er direktør for Erwins New York.
Men jeg er glad det er deg på bildet.
Siden Catherine trakk samlingen,
gjør du en jævlig dårlig jobb.
Jeg vet at jeg sikkert ser sprø ut nå,
men jeg lover at dette ikke var meningen.
Jeg møtte Catherines sønn på flyet, og han feiltolket noe jeg sa.
Det var et uhell.
Det var det ikke.
Du løy.
Du løy for å få Catherines tillit.
Du lot som du hadde jobben min.
Du tok på deg klærne mine.
Synd at du ikke hadde min kompetanse.
Catherine svarer ikke.
La meg ta meg av Catherine. Stol på meg.
"Stole på" er ikke det jeg tenker på.
Jeg vil ha henne på et fly. Jeg vil ha henne vekk nå.
Gjerne.
Ring vaktene.
Unnskyld, Claire, men ante du faktisk ikke at hun ga seg ut for å være deg?
Dra til helvete, Gerard.
Mange vil være meg.
Hvordan kan det være mulig med deg, Claire?
Jeg måtte til Roma.
-Sier du at jeg har skylden? -Det hjalp ikke.
Unnskyld meg. Jeg må rydde opp i rotet ditt.
Gerard styrer auksjonen til jeg finner ut av dette.
Du gjør dette så lett.
Bravo, Gerard. Fjern henne. Hun jobber ikke for Erwins lenger.
Claire.
Claire, jeg er uendelig lei meg.
Du er bortkastet potensial.
Beklager. Skulle ønske jeg var der for å hjelpe.
Jeg vet det, Viv. Skulle også ønske at du var her.
Du.
Hva var det?
Jeg hater å si dette til deg på ditt livs verste dag, men...
-... vi har fått en grand danois. -Ja!
Hva?
Dette er Mario.
Han bor her i stedet for deg.
Mario er ungen vår, og du vet hvor lite plass vi har.
Så hvorfor fikk dere en grand danois?
Det går bra.
Jeg satte alle tingene dine i en kasse i gangen.
Ronnie, hun har det vanskelig.
Det er greit.
Jeg har blitt kastet ut på gata,
og blir erstattet av en grand danois?
-Nei. -Du har alltids Marinen.
Det beste valget jeg har tatt? Det er lett. Jeg vervet meg til Marinen.
Nei.
De sparket meg ikke fordi jeg hang
med en klient jeg ikke skulle kjenne.
De sparket meg fordi...
Fordi jeg lot som jeg var sjefen min.
Jeg er ikke direktør i Erwins.
Jeg er ikke i nærheten engang.
Før jeg kom til London, delte jeg ut kataloger
og skilt og klappstoler.
De sparket meg fordi jeg løy.
Og jeg innser at å late som jeg var mer enn jeg er,
fikk meg lenger på en uke enn jeg kom på et år som meg selv.
Jeg løy, Catherine, fordi jeg ville leve en annens liv for én gangs skyld.
Fordi jeg er så usikker på mitt eget.
Dette overrasker meg, Ana.
Jeg trodde jeg kjente deg.
For alt vi vet, fant hun til og med på navnet Ana Santos.
Nei, Ana Santos er navnet mitt.
Gudskjelov for det. Vi har noe ekte å jobbe med.
Jeg vet ærlig talt ikke hva jeg skal si.
Hva synes du, Julian?
Sjokkert.
Fullstendig sjokkert. Ja.
-Utrolig sjokkert. -Umåtelig sjokkert.
Dakapo!
Bravo!
Bra jobbet.
Å late som jeg er andre er det jeg jobber med.
Er du ikke sint?
Enkelte har kalt meg gal. Tror du jeg er gal?
Klin gæren.
Jeg beundrer bare en god fremføring.
Du burde jobbe med drama.
Du ville fortsatt vært fattig, men du hadde havnet i mindre trøbbel.
Vennen, du skal vite at dette ikke er din feil.
Det var snilt, Catherine, men...
Jeg er ikke snill.
Jeg utnyttet deg.
Utnyttet meg?
Det var en salgsstrategi.
Hva?
Da jeg var ung, var jeg i Casablanca.
-Flott film. -Jeg... Hold kjeft, Julian.
Jeg bodde i Marokko.
Jeg lærte hvordan jeg skulle kjøpslå på basaren.
Noe av det viktigste, like før en avtale er i boks,
prøv å gå.
Om de er overbevist om at du faktisk vil gå,
gir de deg kanskje et bedre tilbud.
Hva med Boris?
Jeg trodde det var på grunn av det jeg sa.
Jeg kjente Boris litt bedre.
Jeg var gift med ham.
Det eneste han brydde seg om og elsket, var penger.
Jeg trodde ikke noen ville bli såret.
Så dette er ikke min feil.
Du har talent,
men det krever mer enn blaute ord om noen maleri
for å få meg til å si nei til 85 millioner pund.
Jeg vil ha et strandhus.
I Spania.
Jeg vil det.
Hva prøver du å si?
Jeg synes det er på tide å gå ned og få auksjonen på rett spor.
For mindre provisjon.
-Ja. -Jeg kan ikke gå tilbake til Erwins.
Jeg ble fulgt ut av vaktene.
Ja, du har helt rett. Du kan ikke gå tilbake til Erwins
med maling over hele rumpa.
Får jeg raide skapet ditt?
Ja.
Vakter!
Hallo!
Catherine.
Så fint at du kom.
Julian, gamle gutt, du ser godt ut.
Jeg hørte at du var død.
Ikke like død som denne avtalen var før unge Ana overtalte meg.
Hva gjør hun her?
Ana er med meg.
-Hva kan jeg hjelpe med? -Tja...
Jeg vil fortsette med auksjonen.
Med én liten endring.
Greit.
Jeg er for... personlig tilknyttet.
Jeg utnevner en til å styre auksjonen på mine vegne.
En jeg stoler på.
Hvem enn du velger.
Ana Santos tar seg av auksjonen for meg.
Behandle henne som dere ville behandlet meg.
Om jeg hører noe annet,
flytter jeg samlingen til Sotheby's.
Tuller du?
Vi jobber gjerne med Ana.
Hun er en fantastisk ung dame fra opplæringsprogrammet vårt.
Er det et problem?
Niks. Absolutt ikke.
Er det vel, Claire?
Velkommen tilbake, Ana.
Velkommen tilbake.
-Glad i deg. -Glad i deg. Takk.
Og takk for at du stoler på oss.
Ana, vil du ta Suzettes skrivebord?
-Hva? -Vi vil at Ana skal ha det behagelig.
Noe å drikke? Vann? Sjampanje?
Det er unødvendig, Arnold. Men takk.
Før vi begynner, er det én person jeg vil ha vekk fra teamet.
Gerard.
Hva?
Vennen, du kan ikke gjøre det.
Jo, det kan jeg, vennen.
Claire var fæl mot deg. Vil du ikke ha hevn?
Nei, jeg vil ikke ha hevn. Jeg vil ha Claire.
Hun har gjort mer for selskapet enn noen andre i rommet.
Og tjent inn dobbelt så mye som deg.
-Gerard... -Ja.
Ingen vil visst ha deg. Kom igjen.
Unnskyld meg. Får Claire bli?
Claire får bli.
Kom igjen.
Hva faen er det som foregår?
Jeg sa sannheten.
Fortell.
Jeg sa at du var den beste for auksjonen.
Og at du ødelegger alle som går mot deg eller selskapet.
Du har måttet kjempe for plassen her,
og det har jeg også.
Fortsett.
Jeg vil begynne med åpningsbudene.
Jeg tror vi undervurderer noen av verkene.
Hva sier du?
Jeg er enig.
Jeg visste jeg likte deg av en grunn.
Jeg tar aldri feil.
Skal vi sette i gang?
Kom igjen!
Jeg vil bare si, som en annen mørkhudet kvinne,
er du en inspirasjon.
Herregud, Renee. Hun er bare olivenbrun.
Hva? Hun er fra Guatemala. Du må lære.
-Ok. -Greit.
Jeg er fra Florida.
Stoler.
Floridianer, du fikk dem til å jobbe. Imponerende.
Du! Med de rare sokkene!
Får jeg noen ord?
Det siste verket i Brovil-samlingen. Begynner på 75 millioner pund.
Ser etter 85.
Nitti millioner. Takk.
Hundre pund budt med damen her, på 100 millioner.
Noe mer enn 100? Ferdige på 100?
Jeg har 110 fra herren her.
På 110 millioner, 120, bra jobbet.
Vil du gå til 130? Ja, 130.
Vi har 130 millioner, til høyre fra herren.
Pust dypt inn. 140.
Rekord for kunstneren, 140.
Vi selger... Ikke ditt helt enda. 140.
Ikke mer fra deg? Ikke mer fra telefonene, nei.
Fra damen. Er du sikker?
Endelig salg!
Total fortjeneste, 250 millioner pund.
Den største auksjonen i Erwins historie.
Når skal du dra?
I kveld.
Jeg har noen klienter i New York jeg vil treffe.
Du gir deg aldri, du?
Akkurat sånn Erwins fremtidige styreleder bør være.
Takk, Arnold.
La oss snakke om det.
Endelig.
Vær klar til å dra klokka sju i kveld.
Du trenger ingen oppgradering.
Du skal sitte fremme der du hører hjemme.
Var ikke det spennende?
Ana, gratulerer.
Det var ikke en lav provisjon likevel.
Nei.
Kom Will?
-Nei, så klart ikke. -Nei vel.
Menn og fotball.
Ja. Jeg satset 20 pund på det.
Jeg ville bare forklare for ham at...
Hva?
Lions spiller mesterskapskamp,
og sjuåringene kan ikke trene seg selv.
Ja.
Det var løgn.
Jeg kan tolerere mye rart. Men jeg har ikke tid til løgn.
Verden er vanskelig nok uten å måtte se meg over skulderen.
Det betyr vel ingenting.
Og det... knuser hjertet mitt.
Dere fikk meg til å tro
at dere ville vinne, at dere ville bli mestere.
Den beste spilleren deres har astma.
Uavgjort mot et lag
der beste spiller trenger inhalator for å gå på banen.
Jeg skulle ikke si dette, men gjør det siden vi er her.
Greit? Etter kampen spanderer jeg Pizza Express.
Dere har jobbet hardt. Dere fortjener det.
Men om dere vinner, garanterer jeg ubegrenset med is til alle.
Hva om jeg vil ha seks kuler?
Ubegrenset.
Nå vil jeg at dere skal gå ut
og spille for harde livet.
Ikke bare for dere selv eller meg.
Ikke for foreldrene deres eller de som har kommet for å se.
Men for sjokolade, vanilje, pistasj, den rare smaken Zain liker.
Stikkelsbær!
Akkurat. Inn med hendene. Kom igjen.
Klare?
-Én, to, tre, Lions! -Lions!
-Kom igjen! -Vi gjør det.
For isen!
Ja!
Jeg trodde ikke bestikkelser var lov i sport.
Det passer ikke nå.
Nei. Det er bare at flyet mitt går om tre timer,
og jeg kan ikke dra uten å snakke med deg.
Det er de siste minuttene.
Skjønner.
Forsvar, Tommy.
Jeg ville snakke etter auksjonen,
men så kom du ikke.
Hørte at det gikk bra.
Jeg hørte om mammas strategi med avtalen.
Og om den store tilståelsen også.
Ja. Det viste seg at vi begge løy om noe.
Skuespill. Mamma er mye rart, men ingen løgner. Greit?
Ikke jeg heller. Som oftest ikke, i alle fall.
Will, jeg er lei for at jeg løy.
Men du skal vite at selv om jeg løy om jobben,
løy jeg ikke om hvem jeg er, eller det jeg føler.
Jeg kunne aldri diktet det opp.
Jeg vil gjerne begynne på nytt.
Uten noe annet enn virkeligheten.
Jeg setter pris på det, men om vi snakker om virkeligheten,
skal du til å fly tusenvis av kilometer ut av livet mitt.
Hva skjedde med jobben i New York?
Jeg sa nei.
Sa du nei? Hvorfor?
Ryan, du beveger ikke på deg. Våkne!
Jeg er glad det ordner seg for deg nå, for at du har vunnet,
og for at mamma får strandhus i Spania.
Fint at du er grei med meg igjen
nå som du har alt du ønsket deg.
Men du var fæl mot meg da det ikke gikk som du ville.
Og det er ganske vanskelig å se annerledes på.
Jeg skulle si sannheten til slutt.
Jeg ville gjøre det uten å virke gal, noe som føltes umulig.
Jeg hadde tatt meg vann over hodet, og det ballet på seg.
Men jeg tror ikke du ville fortsatt å snakke med meg
om du visste det.
At jeg ikke er som deg.
Jeg har ikke familieforbindelser eller sparepenger.
Jeg har hatt kredittkortgjeld i årevis.
Jeg bor fortsatt i en ettroms med søsteren min og forloveden hennes.
Jeg våkner på futonen deres hver morgen som en uvelkommen gjest,
i håp om å få sjansen til å imponere sjefen, selv bare litt,
så jeg kan få sjansen til å imponere en som deg.
Og så må ingen vite at...
At jeg ikke har noe.
Og jeg...
Jeg er ingen.
Jeg er åpenbart ikke den du trodde.
Og den du prøvde å imponere, høres ut som en drittsekk.
Herregud! Ja! Min skjønne.
Ja. Vent her litt.
Ana, du er noen.
Sikkert en som er flott.
-Jeg fikk ikke finne det ut. -Will, jeg...
Skulle gjerne møtt ditt ekte jeg.
Futon og alt. Ha en fin tur tilbake.
Skal vi spise pizza?
Ja, kom igjen. Jeg er stolt av dere.
Så du redningene mine?
Ja. Som lovet, is og pizza.
Vi er klare for take-off.
Sørg for at bordet og skjermen
er oppslått og sikret korrekt,
og påse at stolryggen...
Sjampanje?
Takk.
SEKS MÅNEDER SENERE
-Hei! -Hei.
Jeg tror jeg skjønner det nå.
Ja vel?
Jeg kunne blitt millionær som barn.
-Ronnie! -Hva?
-Det er fint. -Det er en firkant.
Gratis mat og drikke der borte.
Hvordan vet du det?
Det er mitt galleri.
Det er klasse, Ana.
Klasse.
Slå dere løs.
Jeg sa jo at hun klarte det.
Om jeg får en sånn provisjon, flyr jeg med Maverick.
Hvordan føles det å drive et galleri?
Ganske bra.
-Du har penger. -Ja.
-Du har helsa. -Jepp.
Du kan sikkert bruke Raya.
Claires nettverk når langt.
Se. Hun er her.
-Nydelig. -Ja, ikke det.
Jeg trodde ikke hun rakk det.
Opptatt med å styre verden.
Synd at du-vet-hvem ikke kom.
Nei, det går bra.
Dumt av meg å håpe.
La oss gå ut i kveld.
Det er tusenvis av mennesker her i byen som gjerne vil...
Snakke med deg.
Han hadde sjansen.
Kanskje en annen gang.
Jeg må bli her og låse.
Gratulerer. Det er flott.
-Du gjorde en flott jobb. -Takk.
-Tusen takk. -Ja.
Gratulerer.
-Takk for at dere kom. -Bra jobbet.
-Kjempebra, Ana. Takk. -Takk.
De var vanskelige å stjele.
Will.
Hva gjør du her? Tok du jobben i New York?
Det er ikke derfor jeg er her.
Hvorfor er du her?
Du skylder meg for skoene.
Jeg kjøper nye sko til deg om du innrømmer at du savnet meg.
Du er beinhard.
Er dette den delen der du går fra en dårlig avtale?
Tror ikke jeg klarer det igjen.
Hva gjør vi nå?
Vi begynner med å sette bagasjen din hos meg.
Fin futon.
Tekst: Heidi Rabbevåg
Kreativ leder Gry Impelluso