Titta på den.
Jag menar, titta verkligen på den.
Målad 1914 av Hilma af Klint,
hon ville framkalla känslan av motsägelse.
Den vertikala linjen som delar duken
symboliserar där motsatta krafter möts.
Den förening som är nödvändig för skapelse, ljus och mörker,
det maskulina och det feminina, liv och död.
Och hur abstrakt det än kan verka, är det faktiskt en avbildning av en svan.
Men vad ser du? Vad känner du?
Min chef känner avundsjuka när hon ser den,
för att nån idiot på Sotheby's sålde samlingen
för mer pengar än ni kan tro.
Men jag? När jag ser den är känslan omöjlig att beskriva.
När jag ser den...
Vad fan pratar du om?
-Vad? -Hon pratar om trycket.
Jag pratar med er båda om målningen.
Jag älskar det röda. Det är toppen.
-Det röda är fint. -Det röda?
Vet du vad jag känner?
Jag känner att du inte bor här,
så det är lite konstigt att du hänger konst på våra väggar.
Jag förstår.
Det är bara det, att eftersom jag sover här,
tänkte jag ta med lite kultur in i ert hem.
-Kultur? Det är en cirkel. -Ronnie, den är fin.
Nej, och jag är orolig
att hon försöker flytta in på riktigt.
Det är precis det jag menar.
Den unika upplevelsen som du har med målningen.
-Tack. -Det är en stor dag för Ana.
Det hålls en stor auktion.
Lycka till med att sälja dina former.
De formerna är värda miljontals dollar.
Tiotals miljoner faktiskt.
Och idag kommer några av de största konstsamlarna
i hela världen att vara där, och jag ska vara där med dem.
Vad bra. Får du nån provision?
För det skulle vara underbart.
Bara mäklare får provision, det är därför jag sover på er futon.
Om jag vill jobba på ett konstgalleri måste jag få bra rekommendationer
och det finns ingen bättre rekommendation än Claire Duponts.
Tro mig.
Jag tror inte ni förstår
vilken tur jag har som är med i Erwins program.
Du förstår inte vilken tur du har som bor i det här huset.
-Ronnie! -Vad?
Varför får inte jag ha en hund?
Hon är min syster. Det är skillnad.
Ja. Man kan ha sex framför en hund.
Nej. Var tyst.
Hon skulle vara här i några veckor.
-Min pung ser ut som en calzone. -Din pung ser bra ut.
Ana, jag avskyr att hålla med honom,
men han har en viss poäng.
Vi måste hitta på en plan,
-för det här håller inte. -Ja.
Jag fattar. Det är bara det
att New York är dyrt och min kreditvärdighet är skit.
-Jag lovar att flytta snart. -Ja.
Vi tänkte
att du kanske vill åka tillbaka till flottan i Florida.
-Jag... -Inte igen!
Jag flyttar inte tillbaka.
Men då får du resa, gratis tandvård.
-Tandvård? -De betalar för skolan.
Jag gick i skolan! Två gånger! Jag har en magisterexamen i konsthistoria!
Men den betalar inte räkningarna.
Er lägenhet är hyreskontrollerad
sen din mormor flyttade in, typ 1957.
Min mormor och mamma dog här. Visste du det?
Och din syster och jag kommer att dö här.
Vem kommer inte att dö här? Du.
För det är inte ditt hus. Det är vårt hus.
Älskling.
-"Älskling"? Hörde du vad han sa? -Han är en romantisk kille!
Jösses!
En examen i konsthistoria är faktiskt väldigt användbar.
Användbar för vad? Du sover på en soffa.
För det första är det inte en soffa. Det är en futon.
Det är bara ett rum.
Och det är inte en cirkel, det är en svan!
Jösses!
-Ser du en svan? -Nej.
Tack, gode Gud.
SALDO 124,06 DOLLAR
KOMMANDE EVENEMANG
Jag gillar att måla mannen...
Ana, du ser så bra ut.
-Du ser så bra ut. -Jag vet.
Idag är dagen, Amy. Det är auktionsdagen.
Det är dags att bli uppmärksammad.
Vad?
-Vad tittar du på? -Inte bra.
Vad finns där bak? Vad?
Det är inget, eller hur?
Det är inte som att vi jobbar för en perfektionist.
-Herregud! -Det blir bra.
God morgon, allihop!
Auktionsdagen.
Erwins klienter är på väg att komma in,
spendera miljoner på en samling som jag hittade, kurerade,
och tog in här.
När de kommer, tillåter jag inget mindre än perfektion.
Det inkluderar ert utseende.
Du, du, du, längst bak.
Gå och göm er innan nån ser er.
Alla andra till auktionsrummet. Vi sätter igång.
Ja!
Vänta.
Du.
Vad heter du?
Jag?
Ana. Ana Santos.
Vad är det för enormt oljeutsläpp på baksidan av blusen?
Det är inget.
Antyder du att jag hallucinerar?
Nej, nej, förlåt.
Det måste ha hänt på tåget.
Vilken avdelning tillhör du?
Jag har precis avslutat min rotation i katalogisering
och jag har flyttats upp till auktion, så... Du är min nya chef.
Få se hur länge det håller.
Du, konstiga tjejen.
Ge henne jackan, fläcken är deprimerande.
-Ja. -Bara täck den.
-Ja. -Självklart.
Så där.
Varför skaffade du den där?
Jag älskar konst.
Ge tillbaka jackan.
Ni får ansvara för nåt där ni är mindre synliga.
Okej, kom nu. Ni hörde henne.
Idag skulle bli min första dag där inne.
Bli oumbärlig, skapa en framtid, skapa ett namn för mig själv.
Fan!
Förlåt. Katalog?
Ha en bra dag. Säg till om du behöver nåt.
Det här är så sorgligt. Jag menar, Claire har rätt.
Hon kunde bara inte släppa in dig där,
täckt av vad det nu är.
Kom igen, Suzette. "Täckt"?
Det är knappt en fläck.
Håll munnen stängd och ögonen öppna.
Fast jag är säker på att ni båda är vana vid att göra tvärtom.
-Hej då. -Sa hon precis...
Ja. Hon antydde att vi suger mycket...
Tillbaka till borden.
Stannar vi inte på auktionen?
Jo. Men... Tillbaka till borden.
Välkomna till Erwins...
Jag förstår bara inte hur man kan bli en respekterad artist
och fortfarande vara vid liv.
Jag förstår inte hur jag kan öppna ett galleri.
Den minsta lokalen var 10 000 dollar i månaden.
Och du har inga referenser,
förutom en fantastisk personlighet och en ficka full av drömmar.
Undrar om Claire nånsin var pank.
Låt inte den snygga dialekten lura dig.
Jag hörde att hon är från Minnetonka, Minnesota.
Vänta, va?
Jag vet, galet, eller hur?
Om alla de största konstnärerna är döda och på museer,
vad gör det mig till då?
Vänta, är jag ett spöke?
Amy!
Titta, Amarillo är akryl.
Det står olja på trä, det ska stå akryl på trä.
Är du säker?
Det är en Carmen Herrera, jag vet vad jag pratar om.
Jag borde gå in dit. Claire måste få veta.
Du försöker gå in nånstans
där de sagt att du inte får gå in.
Jag tänker göra det.
-Du borde inte. -Jag ska.
-En riktigt dålig idé. -Jag går in.
-Nej, snälla! -Det är så jag kommer in.
När Claire dödar dig, berättar jag din historia!
STARTBUD 1 000 000 DOLLAR
Vi fortsätter med Paul Nash, damer och herrar, med 2 400 000 dollar.
2 400 000, 2 500 000, 2 600 000, till den gentlemannen.
2 700 000 dollar, damen nära mig.
Allt över 2 800 000 dollar...
Vad gör du?
Det har skett ett fel.
Är du galen? Om du inte vänder om just nu,
är nästa du pratar med en ambulans.
Vad gör galningen här?
-Jösses! -Kan inte hjälpa dig.
-Det är ett misstag i katalogen. -Det är omöjligt. Vad?
Låt mig prata med Claire.
Absolut inte. Vänd om nu. Vem tror du att du är?
-Vad fan är detta? -Det finns ett misstag i katalogen.
Artikel nummer 17 är felmärkt. Det ska stå akryl på trä.
-Om du har fel, är du körd. -Det har jag inte.
Gå, tyst. Täck över det.
-Okej. -Gå!
...Amarillo Dos målad 1971, olja på trä.
-Ursäkta, Reginald. -Ursäkta.
Litet stavfel. Det är akryl på trä, inte olja.
Med det kan vi börja budgivningen...
...väldigt hårt. Jag säger det...
Ditt kaffe, sir?
Ett litet stavfel.
Ett litet stavfel?
Det finns inga små stavfel.
Det finns bara stora jävla misstag.
Har alla tagit syra?
Hur länge har vi haft katalogerna? I sex dagar.
Reginald, den bästa auktionsförrättaren i New York, han kan inte prata.
-Han är så generad. -Jag är ledsen.
Detta kunde ha förstört hans rykte, Erwins rykte och mitt rykte.
Vem är ansvarig?
Det är oundvikligt. Vem gjorde det? Kom igen.
Du.
Hej.
Vad heter du?
Bobby? Bronson?
Blake.
Blaire.
Basil. Benedict.
Billy. Ja. Billy.
Det är så perfekt,
eftersom namnet Billy är så sofistikerat.
Så, Billy,
du förstår att Carmen Herreras Dos värderades till en miljon dollar?
Om du ville spendera en miljon dollar på en målning,
och personen som sålde den till dig inte ens visste
vilken typ av färg som användes, hur skulle du känna dig?
Du skulle känna att Erwins auktionshus
inte vet vad fan de håller på med.
Så, Billy, idag är dagen för dig
att lägga ner din karriär i graven.
Det finns inget auktionshus som kommer att anställa dig
efter de mejl jag kommer att skicka ut, så det är din pensionsfest.
Okej, hurra!
Ge honom lite champagne.
Glad pensionering.
Drick.
Bra.
Klart.
Ut med dig. Klart! Nu.
Ana Santos.
Ana.
Tack för att du gör det absoluta minimum som detta jobb kräver,
vilket är mer än de flesta gjorde idag.
Bra gjort!
Bra gjort, bra gjort!
För absolut minimum!
Kom igen, Ana!
Ana.
Vad är det?
Att imponera på Claire var den största triumfen.
Än sen då?
Istället för lönecheckar fick jag ett "bra gjort".
Jag kan inte betala hyran med det.
Nej, det kan du inte. Du måste betala med pengar.
Amy, om...
Om det här programmet inte fungerar, så är det över.
Då måste jag tillbaka till Tampa,
och sälja tavlor av båtar till pensionärer.
Får jag sova hos dig?
Raring, jag har sällskap.
-Jäklar! Igen? -Ronnie. Var tyst.
-Varför tystar du mig? -Du är så högljudd!
Jag har ischias igen.
Skojar du?
Jag kan inte.
Nu är jag vaken.
För att hon snubblade in i lägenheten.
-Jävlar! -Förlåt!
Vilken babian ringer sju på morgonen?
Hallå, vem är det?
Hallå?
Hallå? Har samtalet avbrutits? Är du där?
Nej. Förlåt. Hej, vem pratar jag med?
Det är Claire.
Ursäkta?
Det är din chef.
-Hej. Ja, jag vet vem du är. -Ja, jag antar det.
Det är därför jag är förstoppad.
-Upptagen? -Jag får inte sova.
Nej, det är jag inte. Ursäkta, vad är det?
-"Vad är det?" -Förlåt, hur kan jag hjälpa dig?
Det dök upp nåt på vårt kontor i London.
Jag kommer att vara upptagen. Jag behöver en extra assistent.
Så du vill ha med mig till London?
Är ditt pass giltigt?
Ja! Visst.
Bra! Så du kan komma till London.
Ja, visst. Naturligtvis. När?
Nu.
Nu?
Åk genast till flygplatsen.
Kom inte för sent. Suzette skickar dig detaljerna.
Hej då.
Jag blev inbjuden att åka till London med Claire Dupont.
Det är vad du ville, eller hur?
Ja!
Till London med Claire Dupont!
-Vänta, jag hjälper dig packa. -Jag ska till London med Claire!
Vi lägger alla dina saker i väskan, du vet inte hur länge du stannar.
Jag visste att det skulle bli bra. Därför fick du stanna så länge.
-Låt mig hjälpa dig. -Tack.
-Jag är bara borta några dagar. -Förstör det inte.
Kom ihåg en sak.
-London är inte New York, okej? -Ja.
Låt dig inte förföras av stora klockor och piratdialekter.
Du är en New Yorkare nu.
Alltigenom. Även om du inte har nånstans att bo.
Att vara en New Yorkare innebär att du kämpar.
Varje dag.
Oavsett vad som händer. Okej?
Och inget är verkligt om du inte tror på dig själv.
Det var rart, Ronnie.
Rocky Balboa sa det.
Han är från Philly.
Han flyttade dit från Brooklyn.
-Jag älskar dig. -Älskar dig.
Älskar dig!
-Jag älskar dig, Viv! -Du fixar det.
-Ja. -Du fixar det.
-Ronnie. -Vänta lite.
-Så ja. Varsågod. -Tack.
-Okej! -Så ja.
-Okej! -Hej då!
-Messa från flygplatsen. -Ja.
-Älskar dig! -Okej.
-Älskar er! Tack! -Hej då!
-Ut ur mitt hus. Tack. -Hej då.
Hej.
Ingen vagn?
En vagn? En vagn! Ja!
Ursäkta!
Vi ses där inne!
Hallå?
-Ge mig ditt pass, vi checkar in. -Ja.
-Herregud. -Kan du skynda på?
Okej. Varsågod.
Det här fotot är tragiskt.
Så söt.
Ingen världsresenär.
Jag har bara använt det en gång.
Det här blir coolt för dig då.
-Lägg upp väskorna här. -Japp.
EKONOMIKLASS CHECK IN
Lägg upp bagaget här.
De väger väskorna för att se till att de inte är för tunga.
-Tack, Renee. -Herregud!
Vad tar så lång tid?
Poängen med guldstatus är effektivitet.
Nej, nej. Du är inte på det här flyget.
Reser jag inte med er?
Vårt flyg var fullt, så du åker på ett som går om fyra timmar.
-I ekonomiklass. -Jag skulle sova om jag var du.
-Du börjar jobba omedelbart. -Claire tror inte på jetlag.
Varför måste jag komma så tidigt?
För att hjälpa med väskorna!
Ha en trevlig resa.
Tack.
Du är mellan mig och min första martini.
Oklokt.
Finns det en påknapp för dig?
Mitt flyg går om några timmar, så...
-Fullbokat. -Ja.
Varför är du här så tidigt?
Om ni behövde hjälp med väskor, eller... att hålla saker.
Okej. Starkt val. Rövslickeri. La Forza.
Jag förväntar mig att du börjar jobba direkt.
Inget jetlag-skitsnack.
Jag vidarekopplar samtal till hennes telefon.
Renee. Bespara mig detaljerna. Nu går vi.
Nu blir du fast med mobilen dygnet runt.
London. Så spännande. Vi ses där.
Ombordstigning för...
Jag fattar inte hur du står ut med dem.
Jag ska till England för första gången i mitt liv.
Om jag måste vänta, då gör jag det.
-Får jag se ditt pass, tack? -Ja.
Minst benutrymme och bredvid toaletten?
Nån vet hur man förstör en flygresa.
Du måste vila.
Bästa stället att vänta är i första klass-loungen.
Om inte datorn kan betala av studieskulder, så går det inte.
Du har blivit uppgraderad.
Uppgraderad?
Vad? Varför?
Jag måste bara hantera skitstövlar ibland.
Det verkar som om du måste det jämt.
Första klass?
Jag har aldrig varit i första klass. Otroligt. Tack!
Jag vet inte vad jag ska säga. Jag blev uppgraderad!
Så det är ingen myt.
PREMIUM
-Hej. Välkommen till loungen. -Hej. Tack.
Du får gå till spaet. Ta en lång, skön massage.
Efteråt kan det bli några roliga behandlingar.
Och sen bjuder vi gärna på en Bloody Mary.
Ja, tack. Till allt det där.
-Hej. -Hur står det till?
Spaet är underbart. Du borde prova det.
-Hallå? -Jag försöker nå Claire Dupont.
-Är det Suzette? -Nej. Ursäkta, det är Ana, hennes tredje.
Claire är på ett flyg just nu. Men hur kan jag hjälpa?
Jag behöver en adress i London för leveransen.
Adress? Ursäkta, låt mig bara...
Herregud.
Ja.
-Och de är mocka. -Ja.
-Ingen fara. -Följ med mig.
-Får jag betala kemtvätten? -Nej.
-Är du säker? -Ja.
Förlåt.
Hallå, är du kvar? Hallå?
Miss Santos, härligt att ha dig ombord.
Vill du ha en champagne?
Ja. Gärna, tack.
Okej.
Klädd från topp till tå i gratis kläder
och Gud vet hur många olika ansiktskrämer hon hade på sig...
Ett ögonblick, ursäkta.
Nej, hon klampade runt i loungen.
Hon pratade i telefon och spillde över hela mig.
Brydde sig inte alls. Antagligen alkoholist.
Bra idé.
Okej, hej då. Ursäkta.
Kan jag erbjuda er nåt, vin, öl, Bloody Mary?
Du kan vrida en Bloody Mary ur min kavaj.
Det blir nog ett par glas.
Men nej. Två glas champagne.
-Två champagne. Naturligtvis, sir. -Tack.
Ville du inte ha nåt mer?
Nej. Det är bra. Tack.
Är du säker?
En Bloody Mary?
Nej. Jag gillar dem inte.
Okej.
Ursäkta då, för jag luktar som om jag har en cologne av V8.
Jag trodde att det var med vilje.
Jag heter William.
Ana.
Angenämt, Ana. Vad tar dig till London?
Jobb. Är du på väg hem?
Vad avslöjade mig? Min sofistikerade brittiska charm?
Ja, så måste det vara.
Nej, faktiskt så
var jag på en jobbintervju i New York.
Och nu är jag på väg hem till mammas födelsedag.
Okej. Du får poäng för det.
Poäng? Jag visste inte att vi tävlade.
-Vad får jag om jag vinner? -En Bloody Mary.
I så fall ska jag inte försöka vinna.
Vad för slags jobb tar dig till England?
Jag jobbar på ett auktionshus här i stan.
Och vår filial i London
har kallat in chefen för New York-kontoret för att rädda dagen.
Chefen?
Det är imponerande.
Ja, jag antar det.
Ursäkta,
men du verkar ung för att vara chefen.
Får du ofta höra det?
Ja. Ja, det får jag faktiskt.
Det är nog antagligen för att jag typ
är den yngsta chefen i företagets historia.
Oj.
Ja.
Jösses. Oj, det...
Lyckost. Bra person att känna.
Jag har jobbat hårt för det, Will. Får jag kalla dig för Will?
Men har jag fel?
Jag kan inte fatta att du sa det.
Du är ond.
Ni verkar trivas.
Det är vad du tror.
Hon har attackerat mitt jobb den senaste halvtimmen.
En runda till?
Ja. Kör till.
-Tack. -Naturligtvis, sir.
De här är så söta.
Okej. Så...
Poängen jag försöker påpeka är
att i mitt jobb måste man interagera med konst varje dag.
Ursäkta. Hur interagerar nån som jobbar med reklam med konst?
Gör inte så här.
Bara för att du är art director
beslutar du inte vad som är konst.
-Det funkar inte så. -Jo, det gör det.
Nämn en betydelsefull grej som kom från reklam.
Jag skulle inte existera utan reklam.
Kom igen.
Okej. Jag ska bevisa det.
Mamma gjorde en yoghurtreklam på 90-talet.
Min pappa såg den
och jagade henne tills hon gick med på att gifta sig med honom och få barn.
Din mamma?
GREKISK YOGHURT ÄR ALLT JAG BEHÖVER
Hon är vacker.
Det var mycket finare sagt än vad killarna i skolan sa.
Så det är vad hela din existens handlar om?
Att din pappa blev kåt på grekisk yoghurt?
Om du vill ge mig en existentiell kris,
så ja, det är vad det handlar om.
Det visar bara att slumpen kan ändra ens livs inriktning.
Mina damer och herrar, vi börjar vår nedstigning till London.
Hallå.
Var snäll och fäll upp sätet.
Ja. Ja.
Och jag behöver få tillbaka salt- och pepparkaren.
Vad?
Salt- och pepparkaren.
Förlåt för det.
Tack.
Otroligt.
Jag får nog prata med Migrationsverket.
ANKOMSTER
STANDARD 99,75 PUND PREMIUM 111,75 - EXECUTIVE 130,10
Skit.
Vet du vart du ska?
Ja, Carlson.
-Snyggt. -Bara det bästa.
-Om du vill... -Will.
Will! Willy!
Ett ögonblick.
-Hej, min älskling. -Hej, mamma.
Varför luktar du så?
Herregud. Se på dig. Vad har du gjort?
-Ja. -Varför ser du så trött ut?
-Hur var resan? -Tja, den...
Tog du med en vacker kvinna för att träffa din gamla mamma?
Det finns hopp om barnbarn.
Det är Ana. Hon är amerikan. Det är första gången hon är i London.
Det var hon som spillde Bloody Mary på mina skor och kläder.
Willy, var inte oförskämd.
Ana, får jag presentera dig för min mamma, Catherine.
-Trevligt att träffa dig. -Detsamma.
Du är så vacker.
Du verkar ha klivit ut ur en Jean Béraud-tavla.
Vilken charmig sak att säga.
Jean Béraud är en av mina favoriter.
Min också.
Vart ska du? Väntar du på nån?
Nej. Jag är ensam. Men jag ska till Carlson.
Nej. Nej, nej.
Carlson ligger fyra kvarter från mitt hus.
Vill du ha skjuts?
Nej, nej. Jag kan inte. Jag ska bara...
Följ med oss.
Det skulle verkligen hjälpa.
Ta hennes väskor.
Jag tänkte ju det.
Hallå, sir.
-Hej, Joe. Hur mår du? -Bra. Trevligt.
Vår nya vän, Ana.
-Låt mig ta dem åt dig. -Hej. Låt mig bara...
-Jag tar den med mig. -Okej.
Vi ska stanna till vid Carlson för att släppa av Ana.
Snyggt. Det måste gå bra för dig.
Vad jobbar du med, raring?
Herregud. Fråga inte.
Jag jobbar i konstbranschen.
Det är underbart. Jag visste att jag gillade dig.
Konstaffärer, vilken paradox,
som att säga att man jobbar med choklad, droger eller fenomenalt sex.
Bitar av himlen.
Men vad specifikt?
-Specifikt? -Ja.
-Vad jag gör specifikt? -Ja.
Det är så tråkigt.
Jag köper och säljer i princip
elitsamlingar av den mest utsökta konsten i hela världen,
till alla möjliga...
Oligarker, krigsherrar, miljardärer.
Klienter som tror att de förstår konst bättre än mig,
som din charmiga annonschef till son där.
-Vad gör du, Catherine? -Du kan aldrig gissa.
Jag är själv en slags konstnär.
En excentriker som du.
Men i slutändan valde muserna
att göra mig till stjärna på både scenen och vita duken.
-Och yoghurtannonser. -Herregud.
Hamnade de i USA?
Jag älskade de annonserna.
Jag visade henne.
Du är en sån skrytmåns.
Betyder det att du är känd?
Från Dover till Hebriderna.
Mina verk funkar nog inte i USA.
Jag är för komplicerad för deras smak.
Känd i Storbritannien.
Det är nog för det bästa.
Jag skulle inte vara bekväm med att dela samma kontinent som Florida.
Jag är faktiskt därifrån.
Raring. Du verkar så sansad.
Tack.
Om du inte är alltför upptagen
med att vara en tjusig art director från New York,
så vill jag gärna visa dig runt stan.
Men jag är nog rätt så upptagen med jobbet.
Okej.
Men vi kan byta nummer.
Ana.
Du måste ge mig ditt nummer.
Visst. Självklart.
Jag vill träffa henne igen.
Ja. Subtilt. Tack, mamma.
Varsågod.
Nu ska jag vara tyst så ni får prata.
-Tack. -Hej då, raring.
-Tack för skjutsen. -Nej. Sluta.
Så jag antar att jag...
-Du får mitt nummer från din mamma. -Precis.
Men jag måste nog åka hem och byta om.
-Förlåt igen, för... -Nej, det gör inget. Jag skojade.
-Okej. -Hej då.
Hej då.
Jag ska vara tydlig.
Har Brovil-samlingen flyttats och inspekterats?
Jag vill ha en rapport.
Äntligen är du här.
Inser du att väntan gör er helt värdelösa?
Om jag ska ordna om mitt liv för att fixa ditt misstag,
är det minsta du kan göra
att hålla den amfibien borta från mitt kontor.
Fall inte för det.
Det brukar inte vara så här fint.
Eftersom det är din första gång i London, låt mig ge dig några råd.
Förbered dig alltid på regn.
Kom ihåg att du är här för att jobba.
Inte för att leka.
Vad du än gör, försök inte dricka mer än lokalbefolkningen.
Ligg inte med nån som liknar Jude Law.
Vad tittar du på?
Han ingår i sviten.
-Är han en butler? -Han är Percy.
Ja, frun?
Det var inget, Percy.
Tack, frun.
Ska du byta rum?
Nej. Jag ska till Rom.
Rom-filialen är kaos.
Vänta, ska vi till Rom?
Nej. Jag ska till Rom.
Ni tre får stanna här.
Ni får ta hand om auktionen. Jag kommer imorgon. Anteckna.
Jag ska bara ta min laptop.
Klockan 13.00 är det personalmöte på Erwins.
Skit.
Du går direkt till kontoret. Prata inte med nån utom Suzette.
-Hon visar dig bordet. -Suzette.
Titta.
Den här mappen
innehåller alla konstverk som jag har kurerat och sålt på Erwins.
-Det är en stor mapp. -Är det ett problem?
Nej. Nej, det är otroligt.
Jag vill att du går igenom allt och hittar det aktuella värdet.
Jag vill ha fakta som inflytande.
Inflytande över vadå?
Oss emellan? Det angår inte dig.
Visst. Absolut.
Okej, gå. Jag är klar.
Ska jag checka in innan...
Du ska inte bo här.
Suzette har bokat nåt mer ekonomiskt.
Påminn henne också om biljetterna.
-Biljetter till vad? -Hon vet.
Om du inte vill bli otroligt sen, skulle jag ha åkt för 15 minuter sedan.
Japp, jag går.
Skit.
Okej.
Skit.
Ursäkta, du råkar inte ha min laptopväska?
Jag kan fråga, men jag tror det var allt.
Jag måste ha glömt den i bilen.
Jag beklagar.
Nej, det är okej. Tack.
Skit.
ERWINS AUKTIONSHUS
-Claire Dupont? -Där.
Skit.
Jag är här. Jag hann.
Navigerade du med en kompass?
Jag är väl inte sen till personalmötet?
Det här är inget som Claire vill associeras med.
Vad?
Byt om och göm din väska under mitt bord.
Okej.
Nu går vi.
Kom ihåg att ingen där inne är din vän förutom vi.
Och vi är inte ens dina vänner.
Jag kan knappt bärga mig.
Ni måste alla undra
varför jag tog hit er på så kort varsel.
Vi har tillgång till en samling som ingen annan har.
Som bara ett fåtal personer nånsin sett...
För Guds skull, Arnold, vad är det?
Det är Brovil-samlingen.
Oj.
Men Brovil-samlingen har varit inlåst i decennier.
-Vad är en Brovil? -Ja. Och nu är den inte det.
Du måste ha övertalat honom, chefen.
Nej, han är död.
Men hans fru har spenderat sin förmögenhet
i en takt som jag inte kan fatta.
Hon behöver pengar och hon behöver dem nu.
Samlingen kommer att samla de största klienterna.
Var diskreta med det här. Jag vill bara ha stora fiskar.
-Ska jag anteckna? -Sluta.
Och vem är ägaren?
Det vet bara de som behöver veta.
För att säkerställa vår framgång har jag tagit in våra bästa mäklare.
-Gerard, chef för Pariskontoret... -Hej.
Claire Dupont från New York.
Claire är just nu på väg till Rom för ännu en kris.
Men förhoppningsvis kommer hon tillbaka i tid för att fira vår framgång.
Jag förväntar mig att ni arbetar tillsammans som ett team.
Jag förväntar mig framgång.
Sätt in stöten nu.
Hej. Du måste vara Ana.
Hej. Ja. Hur vet du vad jag heter?
Det är mitt jobb att känna till nya talanger.
Och jag hörde att du är en stjärna i New York.
Nej. Jag är bara en assistent.
Vi måste alla börja nånstans.
Och det går säkert bra för dig.
-Okej? -Tack.
Men säg till om du är förvirrad över nåt,
eller behöver nån som lyssnar.
Okej? Jag vet hur Claire kan vara.
-Hon är... Du vet? -Gerard, hej.
Så trevligt att se dig.
Ana, följ med. Vi visar dig till ditt skrivbord.
-Han är fienden. -Han är värre än fienden.
Claire säger:
"Vi konkurrerar med Sotheby's, men vi är i krig med Gerard och Paris. "
-Vad har han gjort? -Allt.
Det var han som sålde Van Gogh till NFT-skitstöveln.
Var det han?
Han hävdar att han sålde den till nån som förbättrade verket.
-Han spraymålade en smiley på den. -Precis.
Om Gerard nånsin kommer till USA
ska min pappa skicka honom till Guantánamo.
-Vad? -Så, vad är det med dig?
Vill du ersätta en av oss?
I så fall får du tänka om.
Jag vill bara avsluta praktikprogrammet
och öppna ett galleri.
Ett galleri?
Jag vill inte stjäla era jobb.
Okej, skit samma.
När Claire blir befordrad till Arnolds jobb följer vi med henne. Inte du.
Vart ska Arnold?
Han vill pensionera sig snart. Och då...
Då blir Claire Erwins första kvinnliga ordförande.
Och vi kommer att vara med henne.
Vad är det här för ställe?
Claire brukar inte ha en tredje assistent,
så det finns ingen plats för dig.
Vad är det som luktar?
Formaldehyd?
Ruttnande trä?
England. Inget illa menat.
Claire ville påminna er om biljetterna.
Midsommar-biljetterna.
De är utsålda i veckor.
Underbart.
Så, det här är mitt kontor.
Ja.
-Så, mitt hotell... -Är ett skithål.
-Ett skithål. Okej. -Njut av asbesten.
-Hej då. -Hej då.
Will, spelar den in?
Ja. Den spelar in.
Raring, det är Catherine.
Jag har din laptop.
Lyssna, du måste komma hit. Det är väldigt improviserat.
Några vänner.
Jag messar dig adressen.
Vi ses snart, raring. Puss.
Nej. Nej, nej.
Hur går det? Berätta allt.
Här är min plan.
Gå på festen, ta min laptop,
försöka att inte prata med nån,
ta en taxi och åka tillbaka till den här hålan.
Eller så dricker du så många gratis drinkar du kan.
Umgås med några fina brittiska kändisar,
och har sex med din egen drömprins.
Det här kan vara det bästa som nånsin hänt dig.
Nej, Amy. Jag ljög för honom och hans mamma om så många saker.
Du ljög på ett flygplan.
Dessutom, tror du verkligen att hon skulle ha gett dig sitt nummer
om hon visste att du var praktikant?
Ta inte illa upp.
Personligen är jag avundsjuk på din livsstil.
Och flygkillen låter sexig.
Vad tycker du?
Du borde inte vara rädd för att bjuda på dig själv.
Bob håller med.
Ja, i så fall.
Jag vet att du orsakade det.
-Du är hemsk. -Nej, jag ljuger inte.
-Jag frågar. -Jag skickar hit honom.
Jag älskar dig...
Ana!
Catherine.
-Herregud. Du ser fantastisk ut. -Ja. Ja.
-Hej. -Kom in.
Jag ska bara hämta min laptop och gå.
Jag känner mig felklädd.
Du är så vacker. Var inte dum.
Tack. Herregud, är det din födelsedag?
Den är först nästa vecka.
Jag gillar bara att börja fira tidigt.
Eller hur? Det är så synd att bara ha en dag.
Grattis på födelsedagsveckan. Önskar jag hade en present.
Du är min födelsedagspresent.
Jag har alltid såna här små sammankomster.
Sista minuten soaréer hjälper ens vänner att minnas varför de älskar en.
Tack.
Det här hemmet är otroligt.
Varsågod, ta för dig av allt.
Jag ska säga till Will att du är här.
I HUVUDROLLEN: CATHERINE DELAROCHE DEN SISTA FONDUEN
Du kom.
Jag ville inte göra din mamma besviken.
Trodde att du ville träffa mig.
Varför skulle jag vilja det?
Snygg och att jag precis gjort 100 press-ups
-och läst om impressionismen. -Press-ups var ju bra.
Att vara britt är nog enda fördelen hos dig.
Inte alls.
Gratis sprit, gratis mat, snygga människor. Du har fullt hus.
Jag vet inte vilka som är här, men så är det jämt.
Will, rädda mig. Det här är en katastrof.
Michael Faust håller hov i baren och jag behöver påfyllning.
Förlåt. Ana, det här är Julian Marx.
Du är väl inte den Julian Marx?
Den enda.
Herregud. Jag älskar dina verk.
Drunken Wrestlers? Jag menar, wow.
Erotiskt och excentriskt?
Det är svårt att göra.
Jag var på ditt retrospektiv...
-Herregud. -Vänta.
Retrospektivet...
Ska du inte vara död?
Det här är ganska pinsamt och du måste förlåta mig,
men jag tänkte att om jag var död så kunde jag få mer pengar.
-Du fick mer pengar. -Ja.
Och Ana, du har rätt.
De flesta förstår inte infallen i mina verk.
Jag vet inte varför.
Det kan bero på den erotiska aspekten.
Jag tycker att penisar kan vara infallsrika.
William, min fars dröm har gått i uppfyllelse.
Jag älskar äntligen en kvinna.
Jag älskar dig. Låt oss bli fulla.
Låt oss bli fulla.
Tack så mycket.
Lämna räven ifred, tack. Han har inte gjort dig nåt.
Jag gillar dig när du är generad.
-Tänka sig. -Det är kul för mig.
Hela mitt liv, med dessa två. Och ingen kommer nånsin...
Ursäkta mig, förlåt.
Hallå, det här är Ana Santos.
Ja, jag vet vem det är, jag ringde dig.
Okej, förlåt.
Var är du? Är du på en fest?
Nej. Jag är på hotellet, det du bokade på...
Det du bokade ligger precis bredvid en bar, så.
Hör på, jag har varit fast de senaste 18 timmarna
med att försöka få tag på Midsommarnatt-Shakespeare-biljetterna.
Okej.
Du får göra färdigt mitt arbete medan jag fortsätter.
Jag skickar detaljerna.
Jag är lite upptagen just nu med en grej för Catherine...
Jag menar, Claire.
Ursäkta.
Vill du verkligen inte ha ett jobb?
Ditt jobb är att hjälpa mig.
Jag hjälper gärna till. Vad behöver du?
Jag sa bokstavligen precis det. Det finns i din inkorg.
Okej. Vill du...
Där är du.
Så ni två träffades på planet?
Ja, det gjorde vi.
Vet du var Will är? Han måste visa mig min laptop.
Han gick för att söka upp absint.
En död konstnär behöver det.
Så du förväntar dig att göra nåt spännande när du är här?
Jag tror att jag kommer att vara upptagen med jobbet.
Det är synd. London är en så livlig stad.
Det finns en sak jag vill göra här.
Jag försöker få tag på biljetter till En midsommarnattsdröm,
men den är helt slutsåld och mina assistenter...
Jag kan själv skaffa biljetterna åt dig.
Catherine!
Julian!
-Hej. -Hej. Bra, du har träffat Ana.
-Är hon inte en raring? -Ja, underbar.
Vad har vi diskuterat?
Julian, det verkar som om vi har slut på absint.
Vi har nu två problem som jag tror att du kan hjälpa oss med.
Det första är att raringen Ana
inte får tag på biljetter till En midsommarnattsdröm.
Jag ringer Kenneth imorgon, inga problem.
Jag ville inte göra en grej av det.
Wills kontor ligger på samma gata som teatern.
Han kan hämta dem.
Kan jag?
Så klart jag gör. Inga problem.
Och nummer två, jag behöver lite absint.
Jag förstår.
Jag tror att jag har en flaska undangömd...
...i biblioteket.
Jag menar inte att vara tråkig,
men jag har mycket jobb ikväll, så...
-Ja. -Och din laptop.
Då så, jag ska ta den och så ses vi i biblioteket.
-Han är... -Jag följer med dig.
-Nej. Nej, nej. -Jo.
Stanna här med de roliga, så kan vi gå tillsammans.
Vänta...
Är de här original?
Det är en Renoir.
Och de hänger bara i det här rummet som du aldrig går in i?
Wow!
Det är en Cézanne!
Ja.
Varför går du aldrig in hit?
Det här var Boris kontor.
Han var min tredje make och han gick bort förra året.
Jag beklagar.
Jag ärvde tavlorna.
Jag har alltid tyckt att de var... mörka.
Nej. Nej, nej, inte mörka alls.
Alla de här tavlorna föreställer kärlek.
Kärlek?
Det är uppenbart att din man var en romantiker.
Det var han inte. Han var rysk.
Den här samlingen berättar en historia om kärlek.
Verkligen.
Den där, till exempel, betyder obesvarad kärlek.
Och de där tre där borta, nakenmålningarna, passionerad kärlek.
Och denna kvinna vid sin älskares dödsbädd, odödlig kärlek.
Allt är kärlek.
Jag har aldrig tänkt på det så.
Du vet verkligen vad du pratar om.
Jag hoppas det, med tanke på hennes jobb.
Hon är chef för ett auktionshus i New York.
Cheferna blir bara yngre.
Vilket auktionshus?
Ursäkta?
Vilket auktionshus?
Erwins.
Det är otroligt.
Verkligen.
Vilket sammanträffande.
Jag bad nyligen Erwins att auktionera ut dem åt mig.
Säljer du dem?
Det är bra. Vi har väl aldrig gillat dem?
Auktionerar Erwins ut samlingen?
Ja! Är inte det lustigt?
Så lustigt.
Ja.
Så... Är ditt efternamn Brovil?
För jag antog bara att det var... DeLaroche.
Tekniskt sett Brovil.
Jag tyckte bara att DeLaroche var mycket mer passande.
Det här är Brovil-samlingen.
Jag är förvirrad, visste du inte?
Nej, jag menar...
Jag har inte hand om den här samlingen.
De skickade mig hit för att hjälpa andra klienter.
Det hela är en... En laginsats.
Jag jobbade med Claire Dupont, men jag jobbar hellre med dig.
Imorgon ber jag Arnold att du får leda auktionen.
Nej! Gör inte det.
Det är bara det att mr Penck... Arnold, Arnie, som jag kallar honom,
han är väldigt beskyddande av den här samlingen
och jag skulle få allvarliga problem
om nån där borta visste att jag ens pratade med dig.
Ja. Det stämmer, han förklarade det.
Det är väldigt mycket...
...hemlighetsfullt.
Ja, väldigt mycket hemlighetsfullt.
Jag lovar, Catherine, du är i mycket goda händer med Claire.
Det finns ingen som är bättre lämpad.
För att vara ärlig, hon är väldigt gammaldags,
och jag är typ den som trampar på hennes tår,
och hon ska inte tro att jag är...
Att jag är respektlös på nåt sätt.
För det skulle vara riktigt dåligt för mig.
-Jaså. -Ja.
Väldigt dåligt.
Konstbranschen är mördande.
Ja.
Ana, om du inte kan arbeta på min auktion,
måste du åtminstone följa med oss igen imorgon.
Det är ett evenemang på South Bank.
Ännu en konstfest, men alla kommer.
Ana måste se det här galleriet. Och du måste ta med henne.
Eller så får nån annan ta henne med storm
och var är du då?
I puben.
Det låter bra och trots denna otroliga kväll,
är jag inte här på semester, så...
Om ni inte kommer, så förstör det hela kvällen.
Lugn. Du är otrolig på utpressning.
Jag är glad att du kunde komma ikväll.
Jag lämnar biljetterna till En midsommarnattsdröm med Will.
Och ni kan väl reda ut det?
Tack så mycket för allt, Catherine.
Och om du kan låta bli att nämna det för...
Ana Santos? Aldrig hört talas om henne.
-Exakt. Godkväll, Catherine. -Godkväll.
Grattis på födelsedagen.
Glöm inte den här.
-Hur skulle jag kunna det? -Godkväll
Godkväll. Kul att träffa dig, Julian.
Hej då.
Will DeLaroche Jag har biljetterna
Kör, kör!
Inlägg, passa!
Okej.
Här borta!
Du är utanför. Bra räddning.
En till!
Ett försök till! Ett till...
Bra spelat.
Kom in, kom in.
Okej.
Bra jobbat idag.
Jag ser framsteg hos er alla, det är bra.
Vi har en stor match i helgen
och vi måste vinna om vi vill bli mästare.
Det var ett nöje
-att träna er i år... -Vem är det?
Är du inte för gammal för laget?
Jag spelar bara på träningen,
men förutom det är jag huvudtränare, manager, hejaklacksledare...
Stort ansvar. Vad heter ni?
The Lions!
Speciellt den där, han bits faktiskt.
Okej, kom igen.
Sluta stirra på den vackra kvinnan och spring ett varv.
Skärpning.
För att bli mästare måste ni kämpa.
När jag visslar...
-Vad är det här? -En visselpipa.
-Hur gör jag? -Blås.
-Kom igen. -Det är bra.
Så är det här man får biljetter?
Jag måste ta mig tid från mitt hektiska schema.
När du inte är på jobbet på dagarna?
Marknadsföringsgrejen?
Det är bara på skoj. Det här är mitt riktiga jobb.
-Jag vet vad du gör. -Vad? Vad gör jag?
Kom igen. Du vet.
Du vet vad du gör.
Att jag ska dyka upp här när du...
Vad? Tränar ett knattefotbollslag,
eller liknar dina drömmars Premier League-spelare?
Inte min typ.
Examen i konsthistoria.
Alla nördar älskar fotbollsspelare.
Den här nörden måste tillbaka till jobbet.
Så om du ger mig biljetterna, går jag.
-På tal om det. -Nej.
Nej, jag har dem. Jag tänkte bara att vi kunde äta lunch först.
-Lunch? -Ja.
-Jag hann knappt träffa dig här. -Har du inte tid för lunch?
Du borde ha skickat en av dina assistenter.
Jag vet inte, jag ville bara träffa dig.
I så fall följer jag dig tillbaka.
Okej.
Följ mig.
Du får biljetterna,
men du måste lova att vara min dejt ikväll.
Hälsa din mamma att jag tackade
och ska överväga att vara din dejt.
Det är på South Bank.
Du gillar sånt
och det är inget jag gillar om inte du dyker upp.
Jag ska se om jag kan sluta tidigt.
Vi är väldigt upptagna med att planera Brovil-samlingen.
Jag låter min mamma ställa in hela grejen
om du blir ledig då.
Du behöver inte göra det. Jag kan nog gå.
Då hämtar jag dig på hotellet klockan åtta.
Kom inte till hotellet. Vi ses där.
Okej.
Innan jag glömmer.
Nej, du kan behålla den.
Varje gång du blåser i den tänker du på mig.
Lägg av.
Jag är klar med allt.
Du luktar gräs.
Usch. Claire!
Du är här.
Tack för att du säger det.
Stryk klänningarna, speciellt sömmarna.
Ditt fel om de blir förstörda.
Suzette, din tur.
Säg att du har biljetterna, eller sluta andas.
Claire, jag är så ledsen. Det var omöjligt. Jag ringde alla.
-Sa du omöjligt? -Jag är ledsen.
Till En midsommarnattsdröm?
För jag har två biljetter för i kväll.
Vad pratar du om?
Så den nya ungen gör det igen.
Och det speciella projektet jag gav dig?
Klart. Jag mejlade de senaste siffrorna.
Jag bekräftade Catherine DeLaroche till måndag.
-Kommer Catherine DeLaroche hit? -Hon sa det.
Bekräftade gästlistan,
korrekturläste katalogen och gjorde alla beskrivningar.
Jag kan inte tacka dig nog.
Jag ser fram emot det här.
Och Rom, fantastiskt jobbat. Du räddade mig. Bra jobbat.
Låt inte så förvånad, Arnold, det är vad jag gör.
Jag blir aldrig överraskad av dig.
-Vad sägs om middag? -Hoppa över den!
Okej.
Jobbet är mitt.
Du låter paranoid. Jag är bara här för att hjälpa.
Som när du stal mina klienter?
Herregud. När kan vi glömma det?
Kanske när jag tar över och du får sluta på företaget.
Will DeLaroche - Vi ses snart! Jag har klätt mig bättre än dig.
-Hej. Du är så fin. -Se på dig! Du är så fin, raring.
-Gode Gud, du är strålande. -Eller hur?
-Sluta. -Kom igen, raringar.
Du ser fin ut.
Jag tror att det är kvällen.
Jag kan ana en själsfrände här.
Hur många själsfränder är det hittills?
Jag slutade räkna för länge sedan.
-John. -Catherine.
-Tack för att vi fick komma. -Det är alltid ett nöje.
Du känner Julian och Will. Och det här är vår gäst, Ana Santos.
-Hej. -Ana.
Jag är rädd att folk kommer att se på dig
och inte mina tavlor.
Tack.
Bra jobbat med tavlorna.
-Tack. -Ja.
John, det är nån jag vill att du träffar.
Om ni ursäktar. Njut av kvällen.
Vad tycker du om den?
Jag älskar den.
Verkligen?
Nej, jag tycker det ser ut som en stor blå...
Willy, kom och hämta drinkar med mig.
Vad vill du ha?
Raring?
Jag har tänkt på det du sa på min fest igår.
Herregud, vad sa jag?
Om min samling.
Vad är det med den?
Genom att titta på tavlorna,
visade du mig... en mjuk sida av Boris som jag aldrig såg.
Det fick mig att sakna honom.
Och att jag ska skilja mig från verken så snart...
Det har gjort mig nostalgisk.
Jag förstår.
Men allt kommer att ordna sig.
Ja, självklart.
Le!
Bara en till.
Varsågod.
-Jag måste gå. -Vad?
Vad?
Jag fick precis jetlag.
-Raring. -Jag är så trött,
men tack så mycket.
-Så fint att ses. -Detsamma. Hej då.
-Katalog? -Nej, tack.
Vad...
Vem är din vän? Är hon också skådespelerska?
Nej, det är Ana Santos.
Hon arbetar för Erwins, den nya art directorn i New York.
Ana.
Vad pågår?
Ingenting, jag känner mig bara trött.
Jaså?
Jag har såna event i New York hela tiden.
Jag tänkte att vi kunde göra nåt annorlunda ikväll.
Ta ledigt ikväll.
Jag visste inte att du tog lediga kvällar.
Ikväll tänker jag göra det.
Okej.
Jag har en idé.
Jag är glad att din plötsliga jetlag är borta.
Ja. Du visste lösningen.
Vad handlade det om? Allergisk mot Mayfair?
Vad?
Jag sa: "Allergisk mot Mayfair?"
Nej, jag bara... jag ville inte synas med dig.
-Förlåt. -Ja, vi är inte klara än.
Vad menar du?
Nej. Kom.
Tack.
Ska vi ta en taxi?
Ja, det kan vi göra.
Är inte det snabbare?
Ja, det är det nog.
Men då kan vi inte gå tillsammans.
Du kan ta den här.
Nu är vi framme.
Japp.
Ditt vackra hotell.
Mitt vackra hotell.
Ska du bjuda in mig?
Ursäkta? Det var kaxigt.
Vad hände med ditt uppförande, Downton Abbey?
Jag är mer en Bridgerton-man.
Förlåt. Jag måste gå. Jag har mycket att göra ikväll.
Och jag som trodde att du tog kvällen ledigt.
Det gjorde jag.
Okej då.
Vi får väl vänta tills dejt nummer tre.
Vi får se.
Sist jag var här tänkte jag berätta nåt för dig...
Vad då?
Du måste fortfarande betala för skorna.
Du är slut.
Okej. Jag borde gå upp.
Du gör mig tokig. Verkligen.
Okej.
Godnatt, Will.
Förlåt.
Ingen fara.
Det är ingenting.
Okej.
Jag hånglade precis med en tia.
-En tia? -En tia.
-Snyggt. -Ja.
Kan jag hjälpa dig?
Nej. Jag väntar bara på att han ska gå.
Tycker du inte om honom?
Jo, jättemycket. Men han tror att jag bor här.
-Jaha. -Ja.
Behöver du en taxi?
Gärna.
Tack.
Ska du träffa honom igen?
Jag vet inte.
Vet inte om jag hinner.
TATE MODERN GRATIS OCH ÖPPET FÖR ALLA
Hej. Jag undrar om jag kan få en reservation för två
nån gång i veckan?
Onsdag skulle vara perfekt.
Om två månader?
-Det funkar inte. -Ana, ge mig mobilen.
-Vänta. -Ge mig mobilen.
Hej. Är det Cassie?
Det är Will DeLaroche.
Tror du att du kan göra mig en tjänst?
Jag fixade bokningen.
Så... Det här jobbet i New York...
Om jag erbjuds det.
Om du får erbjudandet.
Är det nåt du faktiskt tänker ta?
Det känns mer och mer attraktivt.
Varför flytta till New York
när ditt liv här i London är så otroligt?
Jag har inte...
Mammas födelsedagsfest häromdagen...
Det har varit så hela mitt liv.
Och du vet hur det är,
folk försöker utnyttja en för att få vad de vill ha,
och i mitt fall råkar det pinsamt nog... vara min mamma.
Det blir jobbigt.
Därför är du så ovanlig för mig.
Vad gör mig ovanlig?
Du är rik, framgångsrik,
den yngsta chefen som företaget nånsin haft.
Och ändå är du en äkta person.
Pengar förändrar människor.
Jag har sett dem förvandlas till monster.
Du är fortfarande så... äkta.
Det betyder mycket.
Så nu hoppas jag...
...att jag får det.
Vi får hoppas.
Skål.
Jag pratade med William DeLaroche på South Bank på fredag.
-Catherines son? -Han älskade mig.
Ingen bryr sig om det, Suzette.
God morgon, Ana.
God morgon.
Kommer du in och stänger dörren bakom dig?
Nån har råkat illa ut.
Vi visste det.
Will och jag skulle få så snygga ungar.
Du har sån tur.
Så...
Hur mår du?
Förlåt?
Livet, sånt... Vad gillar du?
Ja, vad gillar jag?
Jag gillar verkligen...
...att jobba.
-För dig. -Bra.
Jag är väldigt tacksam över att vara här.
Bra.
Ja.
Japp.
Varför tittar du på mig så?
Jag är bara... Jag är förvirrad.
Vad är vi... Vad gör vi?
Vi pratar. Och äter choklad.
Okej. Bra.
Jag vet vad du har gjort.
-Vad menar du? -Tror du inte att jag har märkt?
Jag ser hur hårt du har jobbat.
Jag märker det varje dag.
Det är uppskattat.
Och sen, när jag tar över,
kommer det att belönas.
Tack, Claire. Det är... Det är otroligt.
Jag vet.
Ja?
Det är Catherine DeLaroche.
Skicka in henne.
Nej, hon är inte här, hon är i telefon.
Du får ta det.
Det är Claire.
DeLaroche ställde in auktionen.
Vad? Vad sa hon?
Hon blev väldigt sentimental med tavlan.
Nåt om kärleken i den.
Nån jävla hippeskit.
Men vad jag vet...
...är att ingen ger upp miljoner dollar utan orsak.
Hon lyssnade på nån.
Sotheby's.
Fan!
Det kan vara en annan samlare som...
Som vill köpa allt av henne, fast utan oss.
Allt som krävs är en idiot med en korkad kommentar
så att hon tappar förtroendet.
Du.
Du sa att du såg hennes son William på galleriet häromkvällen?
Sa han nåt om att ställa in?
Jag... Faktiskt...
Jag pratade inte. Jag hittade på det.
Vad är det för fel på dig?
Så många saker.
Okej.
Allas enda jobb
är att ta reda på vem som ligger bakom inställningen.
Tavlorna har varit borta från marknaden i decennier.
Om Sotheby's tar dem från oss, skrattar de hela vägen till banken.
Du, säg att du kan fixa det här.
Jag kan fixa det här.
Det gör jag alltid.
Ana?
En Willy i receptionen söker dig.
-Vem är det? -En grej för Claire.
Jag tänkte göra en djärv gest.
Kom.
Vänta lite.
-Fortsätt bara att gå. -Vad?
Vad gör du här?
Jag tänkte överraska dig till lunch.
Du kan inte bara dyka upp oanmäld.
Vad? Jag förstår inte.
Förstår du inte?
Du förstår inte hur olämpligt det är att dyka upp här på samma dag
som din mamma ställer in auktionen?
Det har inget med mig att göra.
Jag vet inte vad hon gör.
Du är hennes son. Jag jobbar för Erwins.
Det här var en så dålig idé. Jag är en sån idiot.
Bli inte hyperbolisk. Hon ställde in några tavlor bara.
Men det är inte världens ände.
Du håller dessa auktioner hela tiden.
Bara för att du inte bryr dig, spelar det roll ändå.
Det här är viktigt för mig.
Jag bryr mig mycket.
Den största auktionen i min karriär
och jag riskerade den eftersom jag trodde att ni förstod det.
Jag visste inte att det betydde så mycket för dig.
Det gör det.
Jag kom för att säga att jag fick jobbet i New York.
Toppen. Det är riktigt bra.
Jag vill vara gladare,
men du får ett jobb som du inte behöver
och mitt är i fara.
"Inte behöver"?
Det här var ett misstag.
Nej. Det enda misstaget här var att jag inte förstod
att relationen baserades på
att du skulle få nåt i utbyte.
Will.
Biljetter, inbjudningar, uppmärksamhet, skämt.
Will?
Lycka till.
Suzette Fick dig, subba
Ms Santos!
SENIORPARTNER SVIT
Vi måste prata.
Vilken bild.
CHEFEN FÖR ERWINS, NYC, ANA SANTOS,
VAR BALENS DROTTNING PÅ FIN KONSTGALA
-Jag kan förklara. -Nej, jag ska förklara.
På den här bilden har du på dig min klänning.
Du är chef för Erwins i New York.
Du har roligt med vår klient.
Det är så konstigt, för jag är chef på Erwins i New York.
Men jag är så glad att det är du på bilden.
Sen Catherine ställde in auktionen
gör du verkligen ett skitjobb.
Jag vet att det verkar knäppt nu...
Men jag ville inte att det här skulle hända.
Jag träffade Catherines son på flyget och han misstolkade nåt jag sa.
Det var ett misstag.
Det är inget misstag.
Du ljög.
Du ljög dig till Catherines förtroende.
Du låtsades ha mitt jobb.
Du smög dig in i min couture.
Synd att du inte har min kompetens.
Catherine svarar inte.
Låt mig ta itu med Catherine. Lita på mig.
Det blir väldigt svårt.
Suzette, jag vill ha henne härifrån nu.
Nöjet är mitt.
Ring vakterna.
Ursäkta, Claire, men hade du ingen aning om att hon låtsades vara du?
Dra åt helvete, Gerard.
Många vill vara jag.
Hur kan det vara möjligt, Claire?
Jag åkte till Rom.
-Skyller du på mig? -Det hjälpte inte.
Ursäkta. Jag måste börja städa upp din röra.
Gerard tar hand om auktionen tills jag har rett ut det här.
Du gör det här för enkelt.
Bravo. Ta bort henne. Hon jobbar inte längre för Erwins.
Claire.
Claire, jag är så otroligt ledsen.
Du är ett slöseri med potential.
Jag önskar att jag kunde hjälpa till.
Jag vet, Viv. Jag önskar att du var här.
Du.
Vad var det?
Jag avskyr att säga det här på den värsta dagen i ditt liv, men...
-Ronnie och jag skaffade en grand danois. -Ja!
Vänta, va?
Det här är Mario.
Han bor här istället för dig nu.
Mario är vår bebis och du vet hur lite rum vi har.
Så varför köpte ni en grand danois?
Men det är okej.
Jag lägger alla dina grejer i en låda i korridoren.
Ronnie, hon har det svårt.
Det är okej.
Jag har blivit utkastad på gatan
och blir ersatt av en grand danois?
-Nej. -Flottan finns alltid.
Det bästa beslutet jag tagit? Enkelt. Jag gick med i flottan.
Nej.
De avskedade mig inte för att jag umgicks
med en klient jag inte borde känna.
Nej, de sparkade mig för att...
För att jag låtsades vara min chef.
Jag är ingen chef på Erwins.
Jag är inte ens i närheten av det.
Innan jag kom till London delade jag ut kataloger,
och auktionsspadar och vek ihop stolar.
Jag ljög och fick sparken.
Och jag inser att när jag låtsades vara mer än jag är,
tog det mig längre på en vecka än det tog mig på ett år när jag var jag.
Jag ljög, Catherine, för jag ville leva nån annans liv för en gångs skull.
För att jag är så osäker på mitt eget.
Jag är verkligen förvånad över allt detta, Ana.
Jag trodde att jag kände dig.
Hon kanske till och med har hittat på namnet.
Nej, jag heter Ana Santos.
Tack gode Gud för det, vi har nåt äkta att jobba med.
Jag vet verkligen inte vad jag ska säga.
Vad tycker du, Julian?
Chockad.
Mycket chockad.
-Otroligt chockad. -Otroligt chockad.
En gång till!
Bravo!
Bra gjort.
Att låtsas vara andra är mitt jobb.
Är du inte arg?
Jag har kallats galen. Tycker du att jag är det?
Fullständigt.
Jag beundrar bara en bra föreställning.
Du borde spela teater.
Du skulle fortfarande vara fattig, men med mindre problem.
Kom ihåg att inget av det här är ditt fel.
Snällt av dig, Catherine, men...
Jag är inte snäll.
Jag... Jag utnyttjade dig.
Utnyttjade du mig?
Det var en försäljningsstrategi.
En vad?
När jag var ung var jag i Casablanca.
-Bra film. -Jag... Tyst, Julian.
Jag bodde i Marocko.
Och lärde mig hur man prutar på basaren.
En av de viktigaste sakerna, precis innan man avslutar en affär,
är att försöka gå.
Om de är övertygade om att du faktiskt kommer att gå,
kan de komma med ett bättre erbjudande.
Boris, då?
Jag trodde att det här hände på grund av det jag sa.
Jag kände Boris lite bättre.
Jag var ju gift med honom.
Det enda som han brydde sig om och älskade var pengar.
Jag trodde inte att nån skulle bli skadad.
Så, inget av detta är mitt fel.
Du har talang,
men det krävs lite mer än några mjuka ord om målningar
för att få mig att tacka nej till 85 miljoner pund.
Jag vill ha ett strandhus.
I Spanien.
Det vill jag.
Så, vad menar du?
Jag tror att det är dags att vi går ner dit och fixar auktionen.
För mindre provision.
-Självklart. -Jag kan inte gå tillbaka.
Jag blev utvisad av vakterna.
Du har rätt, du kan inte gå tillbaka till Erwins
med färg på hela rumpan.
Tillstånd att titta i garderoben?
Tillstånd beviljat.
Vakter!
Hallå!
Catherine.
Så bra att du kom.
Julian, du ser fantastisk ut.
Jag trodde du var död.
Inte så död som den här affären var innan unga Ana övertalade mig.
Vad gör hon här?
Ana är med mig.
Vad kan jag göra för dig?
Jag vill gå vidare med auktionen.
Med en mindre förändring.
Okej.
Jag är för personligt bunden.
Jag vill utse nån som kan ta hand om auktionen åt mig.
Nån jag litar på.
Vem du vill.
Ana Santos ska sköta auktionen åt mig.
Behandla henne som ni skulle behandla mig.
Om jag hör nåt annat,
går jag till Sotheby's.
Skojar du?
Vi är glada över att arbeta med Ana.
Hon är en fantastisk ung kvinna från vårt praktikprogram.
Är det ett problem?
Nej. Absolut inte.
Är det, Claire?
Välkommen tillbaka, Ana.
Välkommen tillbaka.
-Älskar dig. -Älskar dig. Tack.
Och tack för att du litar på oss.
Ana, vill du ha Suzettes skrivbord?
-Vad? -Vi vill att Ana ska vara bekväm.
Drink? Vatten? Champagne?
Det behövs inte, Arnold. Men tack.
Innan vi börjar finns det en person som jag vill ha bort från teamet.
Gerard.
Vad?
Nej. Raring, det kan du inte göra.
Jo, det kan jag. Raring.
Claire var hemsk mot dig. Vill du inte hämnas?
Nej. Jag vill inte hämnas. Jag vill ha Claire.
Hon har gjort mer för det här företaget än nån annan här.
Och tog in dubbelt så mycket som du.
-Nå, Gerard... -Ja.
Det verkar som att ingen vill ha dig. Gå nu.
Ursäkta, stannar Claire?
Claire stannar, ja.
Kom.
Vad fan är det som pågår?
Jag sa sanningen.
Berätta.
Jag sa till dem att du är den bästa personen för auktionen.
Och att du förgör den som rör till det för dig eller företaget.
Du har fått kämpa för din plats här
och jag också.
Fortsätt.
Jag vill börja med öppningsbuden.
Jag tror att vi kanske undervärderar vissa verk.
Vad tror du?
Jag håller faktiskt med.
Jag visste att jag gillade dig.
Jag har aldrig fel.
Ska vi börja jobba?
Kom igen, nu går vi!
Jag vill bara säga, som en färgad kvinna,
att du är en sån inspiration.
Herregud, Renee, hon har bara olivfärgad hy.
Vad? Hon är från Guatemala. Du måste utbilda dig.
-Okej. -Okej.
Jag är från Florida.
Stolar. Stolar.
Floridaflickan, du fick dem att jobba, det är imponerande.
Du! Med de bisarra sockorna!
Får jag prata med dig?
Det sista verket i Brovil-samlingen. Utropspris, 75 miljoner pund.
Får jag 85?
Nittio miljoner, tack.
Hundra bjudet av damen här, 100 miljoner.
Nån som bjuder över 100? Är alla klara?
Jag har 110 från herrn här.
Vi är på 110 miljoner, 120, bra gjort.
Vill du höja till 130? Ja, det vill vi, 130.
Vi har 130 miljoner på min högra sida av herrn.
Djupa andetag. 140!
Ett rekord för konstnären, 140.
Vi säljer... Inte din riktigt ännu, sir. 140.
Inte mer av dig? Inget mer på telefonerna?
Damen, är du säker?
Såld! Slutgiltig försäljning!
Total summa, 250 miljoner pund.
Den största auktionen i Erwins historia.
När åker du?
Ikväll.
Jag har några klienter i New York att träffa.
Du lägger aldrig av.
Precis som Erwins blivande styrelseordförande.
Tack, Arnold.
Vi kan väl prata om det.
Det var på tiden.
Var redo att åka klockan sju i kväll.
Du behöver ingen uppgradering,
du hamnar där framme där du hör hemma.
Var inte det spännande?
Ana, grattis.
Det var ingen låg provision trots allt.
Nej, det var det inte.
Kom Will?
-Nej, naturligtvis inte. -Okej.
Män och deras fotboll.
Just det. Jag satsade 20 pund på den.
Jag ville bara förklara för honom...
Vänta, va?
Lions är med i finalspelet
och sjuåringar kan inte träna sig själva.
Ja!
Ni ljög.
Jag står ut med mycket. Men lögner har jag inte tid med.
Världen är tillräckligt svår utan att behöva se mig över axeln.
Det betyder väl inget för er.
Och det... krossar mitt hjärta.
Ni fick mig att tro
att ni ville vinna, att ni ville bli mästare.
Deras bästa spelare har astma.
Oavgjort mot ett lag
vars bästa spelare behöver en inhalator.
Jag tänkte inte säga det här ännu, men nu gör jag det.
Efter matchen bjuder jag alla på pizza.
Ni har jobbat hårt den här säsongen.
Men om ni vinner, lovar jag obegränsade lass av glass.
Och om jag vill ha sex kulor?
Obegränsat.
Nu vill jag att ni går ut där
och gör ert bästa de sista minuterna.
Inte för er själva eller för mig.
Inte för era mammor och pappor.
Utan för choklad, vanilj, pistage, och den konstiga smaken som Zain gillar.
Krusbär!
Precis. Hit med händerna, kom igen.
Redo?
-Ett, två, tre, Lions! -Lions!
-Kom igen! -Nu gör vi det.
För glass!
Ja!
Jag trodde att mutor var förbjudet.
Det passar inte bra nu.
Men mitt flyg går om tre timmar
och jag kan inte åka utan att prata med dig.
Med all respekt, vi är i slutminuterna.
Jag fattar.
Försvar, Tommy, försvar.
Jag ville prata med dig efter auktionen,
men du dök aldrig upp.
Så det gick bra?
Jag hörde om min mammas strategi.
Och jag hörde om din bekännelse också.
Ja. Det visade sig att vi båda ljög om nåt.
Mamma är mycket, men ingen lögnare. Okej?
Inte jag heller. Inte för det mesta i alla fall.
Will, jag är verkligen ledsen för att jag ljög för dig.
Men trots att jag ljög om vad jag gör,
ljög jag inte om vem jag är och vad jag känner.
Det kan jag inte hitta på.
Jag vill att vi börjar om.
Med bara sanning den här gången.
Jag uppskattar det, men om vi pratar om sanning,
ska du bokstavligen flyga tusentals mil bort från mig.
Vad hände med jobbet i New York?
Jag tackade nej.
Tackade du nej? Varför?
Ryan, du rör dig inte! Kom igen, vakna!
Jag är glad att det löser sig för dig nu, att du har vunnit
och att mamma får ett strandhus.
Bra att du är snäll mot mig igen
när du har fått det du ville.
Men du var ganska hemsk när det gick fel.
Och det är svårt att ta det på nåt annat sätt.
Jag tänkte berätta sanningen, jag lovar.
Jag ville göra det utan att verka galen.
Jag tog mig vatten över huvudet och det spårade ur.
Ärligt talat, jag tror inte att du skulle ha fortsatt att prata med mig
om du visste.
Sanningen är att jag inte är som du.
Jag har inga familjekontakter, jag har inga besparingar.
Jag har haft kreditkortsskulder i flera år.
Jag bor i en etta med min syster och hennes fästman,
och jag vaknar varje morgon på deras futon som en ovälkommen gäst,
i hopp om att jag kunde imponera på min chef
för att få chansen att imponera på nån som dig.
Då skulle ingen behöva veta att...
Att jag inte har nånting.
Och jag är...
Jag är ingen.
Jag är inte den du trodde att jag var.
Och den du försökte imponera på låter som en idiot.
Herregud! Ja! Min lilla skönhet.
Ja, ja, vänta här, okej? Vänta lite.
Ana, du är nån.
Antagligen nån som är fin,
men jag fick aldrig chansen att veta det.
Jag önskar att jag hade fått chansen.
Futon och allt. Trevlig resa, okej?
Ska vi äta pizza?
Okej, kom igen, vi går! Jag är så stolt över er.
Såg du mina räddningar?
Ja. Som utlovat, glass och pizza.
Vi är redo att lyfta.
Se till att era bord och skärmar
är tillbaka på plats,
och se till att era säten...
Champagne?
Tack.
SEX MÅNADER SENARE
-Hej! -Hej.
Jag tror att jag fattar nu.
Jaså?
Jag kunde ha blivit miljonär på dagis.
-Ronnie! -Vad?
-Den är fin. -Det är en fyrkant.
Det finns gratis mat och dryck där.
Hur vet du det?
Det är mitt galleri.
Det är flott, Ana.
Flott.
Varsågoda.
Jag sa ju att hon kunde.
Om jag fick sån provision, flyger jag med Maverick.
Hur känns det att driva ett galleri?
Det känns rätt bra, Amy.
-Du har pengar. -Ja.
-Du har din hälsa. -Japp.
Du kan ladda ner Raya.
Claires nätverk räcker långt.
Titta, hon är här.
-Vackert. -Ja, inte den där.
Otroligt att hon kom.
Så upptagen med att styra.
Jag är ledsen att du-vet-vem inte dök upp.
Det gör inget.
Dumt av mig att hoppas.
Vi går ut ikväll.
Det finns tusentals i den här stan som skulle vilja...
Prata med dig.
Han hade sin chans.
Kanske en annan gång.
Jag måste stänga.
Grattis. Det är verkligen underbart.
-Du gjorde ett fint jobb. -Tack.
-Tack så mycket. -Ja.
Hej, grattis.
-Tack för att ni kom. -Bra jobbat.
-Riktigt bra, Ana, tack. -Tack.
Vet du hur svårt det var att sno dem?
Will.
Vad gör du här? Har du tackat ja till jobbet i New York?
Det är inte därför jag är här.
Varför är du här?
Du är skyldig mig nya skor.
Jag köper nya om du erkänner att du saknade mig.
Tuff förhandling.
Är det nu som du går iväg från en dålig affär?
Jag tror inte att jag kan.
Vad gör vi nu?
Vi börjar med att lämna dina väskor hemma hos mig.
Fin futon.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis
Kreativ ledare Bachar Haj Bakir