КАРНІВАЛ РОУ
Агов! У нас тут літун!
Привіт.
Вибач за вчорашнє.
Що ти приховуєш, Філо?
Приховую?
Ти комусь дозволяв себе кохати?
Ясно.
Що сталося?
Вона тебе скривдила?
Ти скривдив її?
Добрий ранок.
Місіс Файф, де сніданок?
Пів на сьому. Я спізнюся на роботу.
Уже несу, містере Беґсток.
Сьогодні на роботу пішки, містере Бервік?
Вибачте, інспекторе. Хотів вас застати.
У нас іще одна.
- Ще одна? - Мертва піксі.
Знайшли вранці на Південному березі, біля дороги.
Розійдіться, шакали! Геть!
- Відійдіть! - Назад!
Відійдіть.
Ну ж бо, досить витріщатися. Назад.
Зберися, друже.
Назад! Розійдіться!
Це сталося не більше двох годин тому.
Після того, як Джек зістрибнув із даху?
Ми спіймали не того?
Це не Джек. Він бив жертв по голові, а не потрошив.
То, може, імітатор?
Послідовник?
Хто б це не був,
він убив її там.
Звідки ви знаєте?
Водозлив веде до річки. Кривавий слід веде всередину.
Відправ людей у каналізацію.
Якщо він пішов туди, то може бути де завгодно.
Це лише піксі.
Треба встановити особу.
Жінки, що знайшли її, кажуть, що це Ешлінг Керель.
- Вони її знали? - Схоже, вона зірка.
Чи була колись. Співачка.
Нехай Морандж гляне на неї.
Дістань її останню адресу.
Може, щось у неї вдома наведе нас на слід.
З мене досить.
Годі, мені треба працювати.
Тримай, друже.
Натискай!
Ешлінг Керель?
Третій поверх.
Кімната 16.
Я вважаю, що ми марнуємо час.
Байдуже, що такий протокол.
Протокол необхідний.
Хтозна, що ми можемо знайти.
Мотив.
Підозрюваного.
Невже вбивця такий тупий, щоб ховатися тут.
Дороге обладнання для піксі.
Маленький гівнюк!
Бервіку.
Не стріляйте!
Ось тобі й підозрюваний.
Підозрюваний? Що коїться? Що таке?
Коїться те, що ти вбив Ешлінг Керель!
- Що? - Її тіло ще не охололо,
а ти нишпориш у її домі.
Убив?
Міс Керель було знайдено вранці мертвою.
О, ні.
Ешлінг.
Як? Хто? Хто хотів убити Ешлінг?
Це я й хочу встановити.
А також те, що ви робите в її квартирі.
Вона була моєю подругою. З давніх часів.
Я приїхав у Бурге тільки сьогодні вранці.
Я хотів відпочити. Ешлінг не було. Двері відчинені.
Я сам увійшов.
У шафу?
Я почув ваші кроки. Злякався. І сховався.
Файку, що ти там робиш?
Ось так. Ходи сюди.
Кобольди. Лихі створіння.
Як ви смієте? Це моя зірка.
Ви сказали, що ви дружили.
Хто б міг бажати міс Керель шкоди?
Я не знаю.
Ми з нею обоє артисти, але вона була справжньою мисткинею, янголом.
Створінням з іншого світу.
Послухайте.
Це гімн фей, чи не так?
Тоді вона була на вершині слави
й фавориткою бурзького суспільства.
Але я знав її, ще коли вона співала в маленькому кафе в Роу.
Я ніколи не чув нічого подібного.
Незабаром біля кафе почали вишиковуватися карети,
приходити заможні та впливові гості. Вона дала…
концерт у Фіністер-Кросінгу.
Одного разу
вона давала персональний виступ у Белфаєр-Холі.
У неї є чоловік? Чи діти, з якими можна поговорити?
Мистецтво було її життям.
Тому їй було так важко, коли слава минула.
Боюся, після того вона стала відлюдницею.
Коли ви востаннє бачилися?
Багато років тому, на початку століття.
Казав же, я тільки-но повернувся в Бурге.
Мене так довго не було.
І найближчим часом не зможете звідси поїхати.
Що ви маєте на увазі? Я досі підозрюваний?
Доки я не знайду кращого.
Поліція.
Якщо вбивають піксі, ви подаєте рапорт і кидаєте справу.
Ні.
Я знайду того, хто це зробив.
Можете на це розраховувати.
Це найдорожча порцеляна,
для особливих гостей.
Для відвідувачів нижчих за статусом є простіший сервіз.
Так, пані.
Мені доповісти господарю Спернроузу та міс Імоджен про вчорашнє?
Що? Гадаєш, я не помітила, як ти вислизнула?
Казала ж, я пильнуватиму за тобою.
Прошу, не кажіть, Афіссо.
Я не хочу проблем.
Любиш дурман?
Ні.
Не бреши мені, дівчино.
Нічого такого.
А що тоді?
Я дізналася, що мій знайомий із Тірнаноку тут, у Бурге.
Коханець?
Повірте,
я до кінця свого життя не схочу бачити його обличчя.
Гаразд. Бери тацю, а я відчиню двері.
Сер, міс, до вас містер Вігсбі.
Вітаю, Вігсбі.
Вітаю. Я прийшов, щойно зміг.
Ви писали про ситуацію?
Авжеж. Будинок Чесвітів.
Там, навпроти.
Я чув, що в ньому хтось оселився.
Не хтось, а фавн.
Такий пихатий, у шовкових одежах.
У нього смішний ціпок і він має слугу — людину.
Вона жартує.
Я бачив його на власні очі.
Безумовно, цю ситуацію терпіти не можна.
Я співчуваю вашому нещастю, міс Іможден, повірте, але…
Законом не заборонено продавати майно.
Це просто неприйнятно.
Без сумніву.
Ходять чутки, що Чесвіт помер у боргах.
Схоже, це так, і його спадкоємці продали дім тому, хто дав більше.
Ну й до біса їх.
Імоджен, прошу.
Ви ж можете щось зробити, Вігсбі?
На жаль, я тут безсилий.
Звісно.
Вігсбі, ви були юристом ще в нашого батька.
Якщо ви кажете, що безсилі, то так і є.
Ми будемо ігнорувати нашого нового сусіда.
Слушна думка, люба. Удаватимемо, що його немає.
- Хочете чаю? - Дякую. Так.
Як справи в місіс Вігсбі?
Вона здорова та майже щаслива.
Містере Брейкспір?
Містере Брейкспір, ви вдягнені?
Чорт!
Даруйте, сер, але вам краще
їхати додому в Белфаєр.
Його немає.
Що?
Малий гівнюк втік від мене вночі.
І до того ж не заплатив.
Хіба він утік би без одягу?
От лайно!
Викрали?
Де? Як?
З будинку розпусти в Карнівал Роу.
Я попереджав його про Роу! Я казав. А щоб йому!
- Що робити, Вайнтрауте? - Нічого, леді Пайеті,
чекати на вимоги викупу.
- Чекати? - Вайнтраут має рацію.
Для цих бандитів це лише бізнес.
Вони розуміють: якщо не повернуть заручника неушкодженим,
їм не заплатять.
Треба тримати це в таємниці.
- Лонгербейн роздує скандал. - Але, Абсаломе…
Йому не зроблять лиха,
якщо хочуть побачити гроші.
Запевняю тебе,
коли Джона буде вдома, у безпеці,
ми знайдемо винних
і повісимо їх на найвищому ліхтарі Арґайл-сквер.
Хто з вас Квіл?
Сер, дозвольте пояснити.
Буду дуже вдячний.
Ішов дощ. Я пішов під навіс через дорогу.
- Коні… - Хто викрав мого сина?
Я не знаю.
Ти мав щось бачити
або чути.
Усе було нормально.
Нормально?
Вибачте, сер. Я не думав…
Звісно, ти не думав!
Інакше б не ховався через дорогу,
прикриваючи свій нелюдський зад від дощу,
а захищав би мого сина.
Вибачте, сер. Я б усе зробив, щоб захистити…
Заберіть його геть.
Не хочу більше бачити його фізіономії.
Хто блазня ховав у глибокій могилі,
Похмурі були, неначе хмара.
Та з-під землі було чутно безсилі,
Останні смішки, мов примару.
Браво!
Дякую. Щиро вам дякую. Дуже дякую.
Дуже щедро. Дякую.
Гаразд. Починаймо з початку.
Кассіопеє, ти пропустила свій вихід.
Опускайте завісу
та починаймо з початку.
Кобольди.
Моя бабця подарувала мені одного. Жахливі створіння.
Ходімо, Віньєт.
Поглянь на них.
Усі ті самі обличчя.
Прогулюються парком туди-сюди,
як листя на вітрі.
Схоже, дощ таки буде. Де моя парасолька?
Вибачте, міс.
Ти нічого не тямиш в обов'язках камеристки?
Біжи й принеси її.
Хутко.
Вибачте, чи можна…
Вибачте, ви не проти…
- Вибач, люба. - …якщо я піду…
Вибачте…
- Дозвольте. - Дякую…
Дякую.
Справжня повінь, чи не так,
міс Імоджен?
Ви знаєте моє ім'я.
Я в декого поцікавився.
Ви дуже вразили мене вчора.
А ви мене, маю зауважити.
Повірте,
я цілком усвідомлюю, яку реакцію серед сусідів
викликала моя поява.
Може, слід пошукати собі інше сусідство.
Мені тут подобається.
Кросінг дуже милий.
Як і його жителі.
Як смієте ви говорити так зі мною?
А як мені говорити з вами?
Бажано зовсім ніяк.
Я знаю, чого тобі треба, дівчисько.
Я відчуваю цей запах.
Ти ж знаєш, що в них?
Сеча…
самиці трау під час тічки.
- Та що ви знаєте? - Що жоден чоловік не встоїть
і що вам це ні до чого.
Дощ цебенів, як із клятого відра.
- Де ти був? - У провулку.
- Ага. - Ішов повз.
На дорозі перекинулася карета, так?
Я допоміг хлопцю вилізти.
- Він випав? - Так, застряг.
Його чобіт застряг і спав з ноги.
Але то була не нога.
- Ти про що? - Копито.
- Копито? Як у фавна? - Клятий напівкровка.
От дідько. Привіт, Філо.
- Хочеш? - Ні, дякую.
- Ти затримав його? - Прокляття, авжеж.
За спробу видати себе за людину рік дають, чорт забирай, Капінсе.
Авжеж, знаю.
Видавав себе за одного з нас.
- Усього рік? - Вони все нахабнішають.
Дідько!
…на твоєму столі сьогодні, доки не зробиш це, ясно?
Так, сер.
Навчися писати «обов'язково».
Так, сер.
Нейте.
Що таке, Філо?
Мене карета чекає. Ми з дружиною їдемо у відпустку.
Мій запит на розтин відхилено.
Коронер зайнятий.
- Вітаю, Філкінсе. - Губернаторе.
Я не марнуватиму його час на мертву піксі.
Ці заяви мають бути готові сьогодні, Філкінсе.
Зроблю, губернаторе.
Сер, попри всю повагу, це була не якась сутичка за торгівлею дурманом.
Вона була мирною. Нікого не турбувала.
Агов,
ти вчора вже знайшов клятого Джека.
Ти зірка відділку.
Нехай Бервік із цим розбереться. Згоден?
Її закатували.
Розірвали на частини.
Її не просто вбити хотіли.
- Я хочу знати, чому. - Я не заважатиму.
Але й час коронера не марнуватиму.
- Куди, інспекторе? - У Роу.
ПОЛІЦІЯ БУРГЕ
Вітаю, док.
Філо.
Для тебе є завдання.
Плата, як зазвичай?
Коли?
Щойно туди дістанешся.
Дай мені годину.
Зашив її, поклав усі органи на місце, більш-менш.
Більш-менш? Яким лікарем ти був у Пуяні?
Єдиним, якого ти знайшов, щоб зробити розтин нелюда.
Судячи з жилок на крилах, їй десь 90.
Статеві органи розтягнуті, тож була принаймні одна вагітність.
Атрофія коракоїдного м'яза.
М'яз крил. Норма для її віку.
Ще щось?
Печінки немає.
Немає печінки?
Може, загубили в тому хаосі.
Або її забрав убивця.
Навіщо вона йому?
Гарне питання.
Чим її вбили:
ножем чи кігтем?
Важко сказати.
Хай там як, її грудину наскрізь прорізали.
Для цього потрібна сила.
Це могла зробити людина?
Якщо була сповнена ненависті.
Сповнена ненависті.
ЦИТАДЕЛЬ ПОХМУРОСТІ
Добрий вечір, парубки.
Вітаю, сержанте.
Даріусе.
Привіт, Філо.
Вибач, що не прийшов раніше.
Робота.
Ти справжній друг.
Що в тебе з обличчям?
Нічого.
Як пройшов день?
Усе по-старому.
А твій?
Сталося вбивство.
У Роу.
Усе по-старому.
Ця піксі особлива.
Чим?
Вона колись була співачкою.
У неї такий голос…
він заворожує.
Не можу викинути з голови.
Існує єдиний спосіб позбутися його.
Розкрити справу.
Послухати іншу кляту пісню, друже.
Нелегкий шлях
Не треба.
До Міріани
Ходи за мною
Я йду туди
Клятий Пакт
Ми розіб'ємо
Відстоїмо ми
Нашу честь
Нелегкий шлях
Та він єдиний
Бо ми безстрашні солдати Бурге!
Солдати Бурге!
Знаєш, ти не мусиш приходити щодня.
Замість тебе за ґратами міг опинитись я.
Отже, до завтра.
До завтра.
Вам допомогти?
Продовжуй працювати.
До наступної австерії.
Стільки тобі знадобиться, щоб сплатити борг
за переїзд сюди.
А якщо я тобі скажу,
що це можна зробити швидше?
Не треба. Я застерігаю вас.
Послухай мене.
Я втратив усе.
Усе, що мала моя сім'я.
І все, що мені дісталося натомість — це жалюгідна нелюдка-хвойда.
Пішов ти!
Стули писок, летюча хвойдо.
Ти підкоришся мені.
Езро?
Що сталося?
Дідько.
Спіймав її на крадіжці.
Ця злодюжка запхала руку в банку з грошима.
І вона просто втекла?
Але ж контракт іще дійсний.
І попри це, ми…
Ми ж не можемо тримати під нашим дахом того, кому не довіряємо?
Їй це так просто не минеться. Запевняю тебе.
Завтра вранці ми підемо до поліції
й заявимо про неї.
Вона попливе туди, звідки приїхала,
якщо я хоч слово скажу.
Ти не мусиш повертатися.
Якщо той виродок прийде за тобою, я покажу йому нелюдку-хвойду.
З тобою точно все гаразд?
Що? Так. Вибач.
Я не про це думаю. Просто…
Я знайшла Філо.
Я вистежила покидька.
Я не кривдила його.
Хоча хотіла.
Ти мала рацію.
Я зрозуміла, що змарнувала життя на це все.
Час почати нове життя.
Мені подобаються твої слова.
Що ти замислила?
Може, ти поговориш зі своєю господинею?
Це ж не спроба позлити колишнього?
Ні.
Хочеш тут працювати?
- Я можу. - Віньєт.
- Слухай, я… - Чому ні?
Працюватиму на своїх. Зароблятиму власні гроші.
Бо з тебе кепська коханка.
Я розкішна коханка, ти, корово.
Вибач! Так і є!
Розкішна.
Це не твоє, Віні.
І не твоє.
Ти визнана поетеса, заради синиці.
Так, але мої вірші здебільшого про секс.
- Я серйозно. - І я.
Тут усім начхати, хто ти.
Треба хапатися за найкращу можливість.
Яку можливість?
Я не повернусь у той триклятий дім.
Тут ти працювати не даєш. Куди мені йти?
Я знаю хлопця, який знає декого.
Кого це — декого?
Вони кличуть себе «Чорний ворон».
Вони феї?
Утекли з блокади, з Крилатого загону.
Горді феї-патріоти
без батьківщини, які намагаються вижити.
Вижити як?
Будь-яким способом, гадаю.
Лотереї. Азартні ігри. Контрабанда. Самогон.
Дурман.
З ними тобі часто доведеться порушувати закон.
Звучить чудово.
У них зустріч сьогодні. Я вас познайомлю.
Щось чути?
Наразі ні.
Ми вже мали отримати вимогу про викуп.
Я теж так думаю.
Але ми можемо лише чекати.
А якщо є й інші варіанти?
Прошу, відкинь упередження.
Заходь.
Що це, Пайеті?
Вона — наш найкращий шанс повернути Джону неушкодженим.
Я не потерплю присутності цієї відьми.
Ця «відьма» допомагає моїй сім'ї багато поколінь.
Гаруспексія — це шарлатанство й забобони.
- Я не потерплю! - Шарлатанство?
Ми разом завдяки їй, і ти це знаєш.
Мій батько ніколи б не погодився віддати мене за буржця,
якби вона не побачила, що тобі судилася стати величним.
А сину — ще величнішим.
Хай там що, нелюдська магія — це гріх проти Мученика.
Але вона діє.
Ти хочеш, щоб наш хлопчик повернувся?
Більше за життя.
Хай вона поворожить.
Потрібна жертва.
Чим дорожча для дому Брейкспірів, тим краще.
Так.
Усе тепер сходиться.
Ви знаєте того, хто схопив вашого сина.
Ми його знаємо? Ти впевнена?
Це він стає вам на заваді,
це він хоче позбавити вас влади.
Ріттер Лонгербейн.
Ваш син у нього.
Ти подруга Турмалін?
Віньєт Стоунмосс.
Уважно спостерігай і тримай рота на замку, Віньєт.
Тугіше.
Якраз по фігурі.
Чула, тебе вчора спіймали.
Я лиш намагаюся зрозуміти.
Я ж казала. Я втекла.
Тобі зв'язали крила й руки.
Як тобі вдалося втекти?
Як ти втекла?
Може, продемонструєш?
Уперед. Звільнися з кайданів,
як ти зробила вчора. Час пішов.
- Це хто? - Подруга Турмалін.
А, точно. Камеристка.
- Як тебе звати? - Віньєт.
Віньєт. Я Далія.
Гамлін каже, що ти роками перевозила наших із Ануна,
поки була там.
Це правда.
Молодець. Праведна справа.
А камеристкою побула зовсім трохи?
Це не для мене.
І не для мене.
Власне кажучи, це один із моїх старих корсетів.
Ти, мабуть, носила такий же. Знаєш, чому?
Вони не дають нам літати.
Не тільки через це.
Вони заздрять.
Бачиш, Віньєт, птах не боїться впасти.
Ні, ми вільні.
Безкрилі не виносять цього,
тому калічать нас.
Роблять нас такими, як вони.
Слабими, важкими,
щоб ми боялися впасти.
Що насправді сталося вчора, Рен?
Час сплив.
Поліція намагається проникнути
в мою організацію вже давно,
тому, коли одна з нас проводить ніч у відділку
й приховує це, що мені залишається?
Я маю захищати своїх.
Я вважаю так:
фея, що обирає цих земляних кротів замість нас, має лежати в землі.
Якщо ти не згодна, то розвертайся і йди.
Ні.
З мене досить людей.
Хочу працювати тільки на своїх.
Добре.
Новенькі мають проявити себе.
Скажіть, що робити, і я зроблю.
Забери прапор, що висить на ротонді поліцейського відділку,
і принеси мені.
Просто на очах у поліціянтів?
Знаєш, чим ми тут займаємося?
Ми доставляємо товар за призначенням.
Якщо хочеш бути з нами,
доведи, що зможеш дістатися будь-якого клаптика цього міста.
Що скажеш, дівчино?
В-І-Н-Ь-Є-Т. Віньєт Стоунмосс.
«Стоун» — як чується, «мосс» — через дві «с».
Так.
Заповніть заяву про недотримання вимог.
І ми видамо ордер на арешт.
Дякую, сер.
Поспішіть. Її вже 12 годин немає.
Уже біжу, пані.
Що вони хотіли?
Піксі порушила контракт.
Джентльмен із поліції.
Добрий ранок, сер. Сідайте.
Ви з новинами. Злодюжку піймали?
Ні.
Проте я прийшла щодо заяви, яку ви подали.
Яка сума її контракту?
П'ятдесят гульденів, сер.
- Я заплачу. - П'ятдесят гульденів з окладу поліціянта?
В ім'я всього святого, навіщо вам такі витрати?
Якщо я віддам її борг, ви заберете заяву?
- Так. - Ні.
- Так. - Езро.
Що на тебе найшло?
Імоджен, я поясню за хвилину. Прошу.
І останнє.
Вона не злодійка.
Чому вона втекла?
Я так і думав.
Я сам знайду вихід.
Я не розумію.
Батько залишив нам 10 000 на рік,
а ти кажеш, що все розтратив?
Ти маєш уявлення про те, скільки коштує утримання будинку?
Хоч якесь?
Доставляння вугілля на возі,
свіжі квіти щодня,
і я вже мовчу про те,
скільки коштують твої модні наряди.
Ти звинувачуєш у банкрутстві мене?
Я намагаюся тобі пояснити,
що в мене не було вибору. Я мусив примножити батьківський капітал,
щоб задовольнити наші потреби.
Я вірила, що ти контролюєш наші фінанси!
Це так.
Я виправлю ситуацію.
Я візьму позику на переоснащення іншого судна.
Святий Мученику, тебе життя нічому не вчить?
Мені не пощастило!
Шторм.
Це прибуткова справа.
У цьому я впевнений.
І що ти збираєшся запропонувати банку в якості застави
для позики, яку ти хочеш взяти?
Будинок, звісно.
Ні, Езро, у нас нічого немає, крім цього будинку.
Ми опинимося на вулиці.
Я зміню нашу долю. Вір мені.
Доля, хай їй грець!
Це моя доля теж і я маю право голосу!
А в чому ти взагалі тямиш?
Окрім того, що надіти на якусь подію?
Чи кого з ким бачили?
Я тут господар!
І я приймаю рішення!
Хто тут?
Прошу,
відповідайте.
Ви хоч знаєте, хто я, чорт забирай?
Я Джона Брейкспір!
Мій батько вас розчавить!
Ви трупи! Ви всі трупи!
Ти молодець.
Чоловік думає, що Джону схопив Лонгербейн.
Пайеті…
Я служу твоїй родині багато років.
Ніколи раніше мене не просили брехати.
Усе буває вперше.
І я завжди ненавиділа цього клятого ведмедя.
Поглянь на нього.
Сміховинний фавн.
Чепуриться для перехожих,
жадає уваги.
Він думає, що гроші гарантують йому місце в суспільстві?
Любий містере Агреус!
Учора я поводилася не по-сусідськи.
Запрошую вас у гості, коли вам буде зручно.
З повагою, Імоджен Спернроуз.
МІСТЕРУ АГРЕУСУ
Афіссо.
Чого ти стоїш? Ну, що він сказав?
Що з радістю вип'є з вами чаю завтра.
Авжеж.
Я ще щось можу зробити, міс?
ЗАЯВА ПРО НЕВИКОНАННЯ ВИМОГ
Схоже, усе гаразд.
То наказ було видано?
Вона може робити, що схоче.
Дякую.
Інспекторе.
Що?
У нас проблема нагорі.
Вона хоче побачити мертву піксі.
Лише кілька хвилин із нею.
Усе гаразд, Бервіку.
Ви міма.
- З якого ордена? - Ревансклір.
Іде розслідування, мімо.
Тіло — це доказ.
Раніше вона була людиною й не може спочивати так.
Не після такого.
Її треба помазати.
Прошу.
У любові народжуємося.
До світла повертаємося.
Любов породжує любов, світло породжує світло.
Усі ми єдині в бутті
й завжди будемо.
Як добре ви знали Ешлінг?
Вона щотижня ставила свічку в моєму храмі.
За кого — не знаю.
Ви знаєте, хто б міг хотіти їй зашкодити?
Над нею пелена.
Її забрало жахливе зло.
Важко побачити.
Я відчуваю…
щось надприродне.
Ні людина, ні фея.
Вас це не здивувало.
Я за останній час наслухався.
Лише вчора я зустрів чоловіка,
який стверджував, що під нашим містом ховається бог темряви.
- І ви не повірили. - Він божевільний.
Зістрибнув із даху.
Старі чари можуть викликати те, від погляду на що людина збожеволіє.
Ви стверджуєте, що це магія?
Магія — це людська назва для речей, які ваш рід іще не пізнав.
Нагадаю, що не так давно були часи в устрої світу,
коли до магії ви відносили й мій вид.
Дякую, інспекторе.
Якщо щось піде не так — тікай. Пообіцяй.
Агов! Зі мною хтось поговорить чи як?
- Замовкни й чекай! - Що?
Мене пограбували!
Усім начхати?
Я сказав, замовкни.
Це сталося просто за рогом.
Його можна спіймати, воруши своїм жирним задом!
- Ага, так йому, піксі! - Що ти сказала?
Ти куди це лізеш?
Ти напав на мене!
Я ніжна й тендітна!
- Хапай! - Прокляття!
- Цілюся. - Не будь дурним!
Якщо промахнешся, увесь бісів купол звалиться!
За нею, хлопці! Ну ж бо! Хапай її!
Уже біжу, сер!
Іди сюди, піксі!
Стій! Повернися!
Несіть бісів ключ!
Віньєт!
Ворон?
Знайди щось краще.
А тобі що?
- Віддай. - Лети.
- Лише з ним. - Тебе схоплять!
Подумай, що я можу їм розповісти.
Вони не знають?
- Не знають правду про тебе. - Це погроза?
Може.
А, може, пощада.
Ти не посмієш.
Не розкажеш їм.
Ти справді хочеш ризикнути?
Творчий керівник Данило Качмарський