Seuraa minua
Sinne suuntaan
Liiton kelmejä vastaan
Taistelemme
Valloitamme
Ja paikkamme pidämme
Vaikeaa tietä
Koska muuta ei ole
Olemme sotilaita
Burguen!
Kunnian seppelöimiä
Ystäviä aina
Veljiä aina
Burguen
Näkyykö mitään?
Herra?
Oikea paikka.
Jättäkää vaunut, lähdemme ylös!
Vaunut seis.
Näytetään lippua.
Näyttäkää lippua.
Olemme burguelaisia!
Tulemme hyvissä aikein!
Ylpeän valtakuntanne ja Burguen tasavallan
välisen sopimuksen nojalla
13. rakuunaosasto ottaa täällä komennon
alueen puolustamiseksi.
Lennätinlinja, joka kulkee lähistöllä,
yhdistää High Bresailin rintamaan
ja on sotataktisesti elintärkeä.
Tehtäväksemme on annettu suojella sitä.
Tämä on pyhä paikka.
Käyttäytykää sen mukaisesti.
Kersantti Philostrate.
En pidä tästä.
Paikka on täynnä hämäriä nurkkia.
Etsikää rakennuksista ja muualta.
Etsikää piilopaikkoja, ansoja, aseita.
Aseita?
Meidän on oltava varmoja,
etteivät haltiasissit ole soluttautuneet mimaluostariin.
Nämä ovat pakolaisia, herra.
Eivät sissejä.
Emme tiedä, mitä he ovat, kersantti.
Liiton haltiat näyttävät samoilta kuin omamme.
En halua toistaa Fort Tarlingtonin tapahtumia.
Menetimme silloin paljon hyviä miehiä.
Tavanomaiset toimet?
Levittäydytään pareissa liikkuen?
Ei. Yritetään olla herättämättä huomiota.
Voisit tarkistaa huoneistot.
Tutkin ympäristön.
Ole ystävällinen heille.
Varo.
Ei hätäilyä.
Kuka olet?
Tämän pyhän kirjaston hoitaja,
ja sinä olet täällä luvatta.
Se ei ollut tarkoitukseni, neiti.
Jos lasket terän, poistun heti.
Ai jotta voit ilmoittaa komentajallesi tästä paikasta?
Voin vakuuttaa, että häntä eivät kirjat kiinnosta.
Täällä on kirjoja, jotka ovat
vanhempia kuin koko typerä lajisi.
Mieluummin siivoan verijälkiä lattialta
kuin annan viedä kirjat tuijotettaviksi
johonkin hiton Burguen museoon.
Ei syytä huoleen. En kerro kenellekään.
Kunniasanalla.
Miksi luottaisin sinuun?
Joko niin,
tai sitten tapat minut,
ja joukkoni löytävät paikan etsiessään ruumistani.
Mikä on nimesi?
Rycroft Philostrate.
-Kuka sinä olet? -Viimeinen, jonka näet,
jos petät sanasi.
Nyt, häivy täältä.
Tunnetteko, kuinka ne tuijottavat?
Helvetti tätä paikkaa.
Hittolainen, alan jo kaivata jopa High Bresailia.
Koko kaupunki lemusi haltian kainalolle.
Niin. Ainakin siellä oli huoria.
Onko olemassa yhtään eläintä, jota et panisi?
Tietysti, Crabbe, sinun äitiäsi.
Löysitkö mitään huolestuttavaa?
En minäkään.
Pitääköhän hän sanansa?
Hän on faan-troigh.
Heistä ei koskaan tiedä.
Pidä häntä silmällä.
Kyllä, mima.
KUUN VALTAKUNNAT
Mitä tapahtui?
Linja ei toimi.
Ratsastin katsomaan. Katkennut rotkon yllä.
Vai katkottu?
Luuletko, että se on ansa?
En voi olla varma mistään.
Kootaan korjauspartio.
Rotko on 200 metriä leveä.
Emme saa vedettyä uutta linjaa.
Haltia pystyisi siihen.
Onko sinulla joku mielessä?
Itse asiassa...
Kyllä.
Alue tarkistettu.
Anna mennä. En halua olla täällä kauemmin kuin sinäkään.
Voit mennä edeltäkin.
Lähde, jos tahdot.
Lähde?
Teit, mitä pyysimme. Voit mennä kotiin. Ei tarvitse huolehtia.
Kyllä minun täytyy huolehtia.
Työni on pitää huolta paikasta.
En kerro kenellekään.
Pidän kirjoista.
Onko se lapsille?
Tieteisromaani.
Pokkari. Kuun valtakunnat.
Mistä se kertoo?
Veijarimainen keksijä
matkaa Kuuhun
ja rakastuu Kuun heimon prinsessaan.
Taatusti hulluin juttu, minkä olen kuullut.
Itse asiassa älykkäästi kirjoitettu.
Miten niin älykkäästi?
Miten kukaan edes pääsisi Kuuhun?
Haluatko lainata?
En.
Olen vain utelias.
No,
hän rakentaa suljetun kapselin ja suuren kanuunan,
jolla ampuu sen
stratosfäärin taa.
Aivan posketonta.
Ja hänkö löytää ihmisiä,
jotka asuvat Kuussa?
Ota. Olen lukenut sen jo.
Monta kertaa.
Paljon mukavampaa lukea kuin kuunnella yritystäni selittää se.
Vignette.
Anteeksi?
Nimeni.
Olen Vignette.
-Onko täällä susia? -Ei.
Rauhassa nyt!
Pysy tässä. Se on käsky!
Darius!
Oletko kunnossa?
Olen.
Paljon verta.
-Se ei ole minun. -Varmastiko?
Olen kunnossa.
Sain yhden kiinni.
Se on kuollut.
Mitä helvettiä?
Löysimme nämä harjanteelta.
Olin kuullut huhuja.
On vaikeaa uskoa,
että Liitto
tartuttaa sotilaitaan suden kirouksella
muuttaen heidät hirviöiksi.
Mutta nyt ei ole täysikuu.
Jonkinlaista katalyyttiä.
Se saa muutoksen aikaan.
Purtiinko ketään?
Ei ketään selvinneistä.
Onko Liitto todella valmis alentumaan mihin tahansa
viedäkseen tämän maan ja sen rikkaudet?
Hyvä on, voitte poistua.
ARMEIJAN SÄHKEET
Hei.
Ole varovainen. Alas on matkaa.
Niin taitaa olla.
Mitä pidät siitä?
Kirjasta?
Luin sen loppuun.
Ja?
Se on erikoislaatuinen.
Aluksi se tuntui hölmöltä kolonialistifantasialta.
Rohkea tutkimusmatkailija vie natiiviprinsessan sydämen.
Sitten hän lähtee, ja on kulunut 20 vuotta.
Ja lukija ymmärtää kertojan olevan...
Heidän tyttärensä.
Ja hän etsii koko kirjan toisen puolikkaan ajan isäänsä.
Loistava, eikö totta? Ja loppu...
Taivas...
Minä nyyhkytin.
Todella mukavaa, että pidit siitä.
Rakastin sitä.
Todella.
Pidä se.
En voi.
Se on lempikirjasi.
Voin hankkia uuden Burguessa.
Mistä sinä sellaisen löytäisit?
Vaadin, että otat sen.
Kirjastoosi.
En voi kiittää tarpeeksi.
Haluaisitko nähdä sen?
-Minkä? -Kirjaston.
Kunnolla, tarkoitan.
Tämä on Anounin valtakunnan suurin kirjasto.
Aivan.
Onko täällä toinen huone kirjoille?
Olette kummallisia, te faan-troighit.
Ajattelette vain kahdessa ulottuvuudessa.
Kuinka monta kirjaa täällä on?
En osaa sanoa.
En tiedä, onko joku joskus laskenut.
Pyhiä tekstejä. Karttoja.
Tieteellistä tutkimusta.
Kertomuksia aina Varisten kuningattaren ajalta saakka.
Haluan näyttää sinulle sen, mitä katselit aiemmin.
Niinkö?
Mikä se oli?
700-vuotinen kuvitettu käsikirjoitus.
Se kertoo ensimmäisestä Tirnanociin saapuneesta ihmisestä.
Tässä se on.
Hän oli tutkimusmatkailija nimeltä Isen, joka huuhtoutui myrskyssä rannalle.
Hänet vietiin kuningatar Aradisin luo,
joka viehättyi hänestä.
Hän oli hovin vieraana jonkin aikaa ja...
No, he rakastuivat silmittömästi.
-Siltä näyttää. -Tämä ei ole mitään.
Joissain kirjoissa on sivuja, jotka saisivat merimiehenkin punastumaan.
Mitä tässä tapahtuu? Jättikö mies hänet?
Kyllä.
Surullista, mutta Isen kaipasi kotiin. Hän rakensi laivan ja lähti.
Kukaan ei tiedä, palasiko hän, mutta hän jätti itsestään jotakin.
He saivat lapsen.
Pojan.
Puoliverisen.
Hän oli salaperäinen henkilö.
Vietti elämänsä isäänsä etsien.
Kuulostaa kirjaltani.
Niin minäkin ajattelin.
Se voisi olla sattumaa,
mutta ehkä Isen löysi kotiinsa ja toi tarinan mukanaan.
Tai ehkä kirjani kirjoittaja
kuuli tarinan lapsena lastenhoitajahaltialtaan.
Aivan.
Haluan ajatella, että yhteys löytyy.
Miksi?
Pidän ajatuksesta, että tällainen tarina voi kulkea ympäri maailmaa
ja palata vuosisatoja myöhemmin
uudelleenkertomisen muovaamana
mutta silti tunnistettavana.
Kuin se haluaisi kertoa meille jotain.
Että kenties
emme olekaan niin erilaisia.
Fort Sovereign.
Heitä on pommitettu.
Onko Liitto niin pohjoisessa?
He ovat edenneet joka päivä.
Paljon haavoittuneita.
He tarvitsevat verta,
kaikista veriryhmistä.
He pyytävät, että kaikki luovuttaisivat.
Fort Sovereigniin on yli 500 kilometriä.
Sääli, ettemme voi auttaa.
Verestämme ei liene hyötyä, mutta siivistämme kyllä.
Saisimme apua sinne joissakin tunneissa.
Hyvä on.
Kuunnelkaa!
Tarvitsen jokaisen kunnossa olevan avukseni!
Tarvitsemme verta rintamalle.
Selvä on!
-Ilmoittakaa Mayweatherille. -Selvä, herra!
Pystyttäkää ensiapupiste.
Se kuvaa sukunimeäni.
Stonemoss.
Entä tämä?
Vuosi, jona synnyin.
Joka oli?
Ei. Sitä ei voi kertoa.
Entä tämä?
Sen tyttö antaa pois, kun hän menettää sydämensä.
Lapsuuden vamma.
Mistä?
En tiedä. Olin liian pieni muistaakseni.
Tiedän vain, että minulla oli se, kun tulin löytölastenkotiin.
Minullakin on.
Arpiko?
Missä?
Mistä se on?
Etsi se, niin kerron.
Kylmä.
Kaikki hyvin?
Tiedän, että kuulostaa hullulta,
mutta vannon, että voin joskus tuntea sen.
Ei se ole hullua.
Mutta älä yritä seisoa sen päällä.
Kersantti,
näin kun puhuit sille pojulle.
Mitä ajattelet haltioista?
Kiintoisaa kansaa.
Niinkö?
Missä mielessä?
He ovat olleet täällä paljon kauemmin kuin me.
Silti heidän tekninen kehityksensä on meitä paljon jäljessä.
Mistä luulet sen johtuvan?
En osaa sanoa.
Ehkä he ovat pyrkineet toisiin päämääriin.
Se on totta.
Epäjumalanpalvonta. Hillittömyydet. Haureus.
Heidän tapansa ovat luoneet imperiumin, joka nyt murenee.
Meidän pitää varoa joutumasta niiden viekoittelemiksi.
Odota.
Hyvä on.
Olen sinun nyt.
Se ei ole sitä, miltä näyttää.
Miten hitossa se voisi olla jotain muuta?
Se on hallinnassani.
Se tapahtuu vain kerran kuussa.
Täällä riittää metsää, johon paeta.
Mitä aiot tehdä, kun palaamme Burgueen?
Siellä ei ole pakopaikkaa.
Luovuttaudun.
Tehkööt mitä tekevät.
He pitävät sinusta huolen.
-Olet heidän sotilaansa. -En enää.
En heille.
Heille olen tämä.
Pelkkä elukka. Mutta pahempi.
Koska olen elukka, joka voi tehdä heistä elukoita.
He ampuvat luodin päähäni heti.
Eivät he niin tee.
Pidän siitä huolen.
Joka tapauksessa,
en taida olla ainoa, jolla on salaisuus.
Haistan sen sinusta.
Susi minussa hälvenee hitaasti.
Se keijuko se on, jota olet liehitellyt?
Älä vaihda puheenaihetta.
Olet rakastunut.
Etkö olekin?
Ymmärrän.
Minä odotan muutosta.
Paskon luita ja nahkaa viikon.
Mutta sillä hetkellä,
kun susi tulee esiin,
tunnen vapauden.
Aivan kuin susi
olisi se, mitä olen sisimmässäni aina ollut,
ja purema vain lopetti teeskentelyni.
Sellainen tämä helvetin paikka on.
Tourmaline.
Mitä tapahtui?
Meitä kohti hyökättiin.
Kish on kaatunut.
Se oli hirvittävää.
He antoivat pommituksen odottaa,
kunnes tarkka-ampujia oli joka puolella kaupunkia.
Kun se alkoi
ja yritimme paeta, he ampuivat meitä ilmassa.
Vitun Liitto.
Ovatko burguelaiset yhtään parempia?
He ovat liittolaisiamme.
Älä viitsi. Imperialistipaskoja niin kuin Liittokin.
Laittavat haltiat toisiaan vastaan, jotta voivat ryöstää heidät.
Lensitkö koko yön?
On...
On erikoista, kuinka hätätilanne saa miettimään katumiaan asioita.
Näin, kuinka koko elämäni syttyi liekkeihin,
ja pystyin vain ajattelemaan sitä, että halusin luoksesi.
Mitä?
Olen tavannut jonkun.
Kadun sitä, kuinka kaikki loppui välillämme.
Kadun todella.
Ei se loppunut.
Muuttui vain.
Olet yhä läheisin ystäväni.
Onko se joku täältä?
Hän on sotilas.
Siipiprikaatista.
Hän on burguelainen sotilas.
Hän on hyvä mies.
Niin varmasti.
Varmasti oikea herrasmies.
Älä viitsi.
Maailman vanhin tarina, joka ei koskaan lopu hyvin.
Heti kun sota on loppu, hän palaa kotiin
ja etsii lihavan burguelaisnaisen ja hankkii lihavia burguelaislapsia.
Et tiedä sitä.
Et ole edes ajatellut sitä,
kun sota loppuu, ethän?
Olen naatti.
Ei puhuta tästä enää.
Olet väärässä hänestä.
Siipesi eivät loistaneet tällä kertaa.
Ei sen pitäisikään tapahtua faan-troighin kanssa.
Oletko kunnossa?
Mitä meille tapahtuu, kun sota päättyy?
En tiedä.
En ole ajatellut vielä.
Aivan.
-Vignette. -Mitä olen sinulle, Philo?
-Mitä tämä nyt on? -Jos olen vain joku eksoottinen pano,
-niin... -Miten voit sanoa noin?
Olet kuin paluu kotiin.
Kadotin osan itsestäni kauan sitten.
Yritin unohtaa, mutta se oli aina olemassa.
Täällä on eräs sotilas,
jolta puuttuu jalka.
Ivos?
Ivos.
Hän sanoi kykenevänsä tuntemaan sen yhä,
niin hullulta kuin se kuulostaakin.
Mutta ei se kuulostanut hullulta.
Ei minulle.
Arpesi.
Sen täytyi tapahtua, kun olin vauva. En muista.
Mutta tiedän, mitä minulta vietiin.
Tunnet ne yhä.
Olen aina tuntenut.
Koko elämäni.
Olet puoliksi haltia.
Voin kuvitella, miltä sinusta vaikuttaa, kun olen piilottanut itsestäni sen,
-mikä muistuttaa sinua. -Lopeta.
Et tehnyt sitä itse.
Joku teki sen sinulle.
Nyt tiedän, miksi se kirja teki sinuun suuren vaikutuksen.
Lapsi, puoliksi haltia, etsii vanhempiaan.
Pohdin aina, mikä heidän tarinansa oli.
Suhde. Humalainen yhteentörmäys.
Pohdin, rakastivatko he toisiaan
ja rakastivatko he minua,
jos sillä oli väliä.
Olen pahoillani.
Heillä oli varmasti syy antaa sinut pois,
mutta silpoa sinut?
Ymmärtääkseen pitää tietää, millainen Burgue on.
Elämä on rankkaa haltioillekin.
Puoliveriset eivät kuulu mihinkään.
Ihmisille olet taas yksi elukka. Haltioille
muistutus saappaasta heidän kaulallaan.
He ajattelivat, että jos sitä ei huomattaisi,
saisit paremman mahdollisuuden elämässä.
Eikö kukaan orpokodissa tiennyt?
Orpokodin johtaja tiesi.
Ehkä hänelle maksettiin. Tai sitten hän vain sääli minua.
Piti kuitenkin salaisuutesi.
Piti.
Hän opetti minut piilottamaan sen.
Käski vältellä lääkäreitä hinnalla millä hyvänsä.
Jos olisin paljastunut, olisin joutunut kadulle.
Enkä varmasti olisi päässyt armeijaan.
Et ole siis kertonut kenellekään?
En. En Burguessa.
Mutta Burgue ei tunnukaan kodilta.
Ei tällä tavalla.
Ei niin kuin sinä.
Mihin menet?
Rannikolle Mag Moriin.
Pahin persläpi Tirnanocissa.
Siellä ei ole juuri mitään, joten olemme ehkä turvassa.
Onnea matkaan.
Voisit tulla kanssamme.
Näkemiin, Tourmaline.
Olet rakas.
Näemme vielä.
En tiedä, missä ja milloin.
Rakastatko häntä?
Ei sillä ole väliä.
Hän rakastaa sinua.
Se vie häneltä vielä hengen.
Olen nähnyt, mitä on tulossa,
etkä voi sille mitään.
Burgue häviää sodan.
Tästä tulee pian Liiton aluetta.
Vignette pysyy rinnallasi,
vaikka rukoilisit häntä lentämään pois pelastaakseen itsensä...
Koska sellainen hän on.
Hän kuolisi vuoksesi.
Jos rakastat häntä,
et anna hänelle sitä mahdollisuutta.
Onko Liitto vallannut pääkaupungin?
Koko rintama on murtunut.
-Me lähdemme. -Minne?
Kotiin, kersantti.
Laivat odottavat Port Moradoonissa.
Kauanko meillä on aikaa?
He saavuttavat tämän paikan aamulla.
Philo!
Vignette.
Täytyy mennä nopeasti! Tulkaa!
On aika.
Mene sulkemaan kirjasto.
Hyvä on, mima.
Mene heidän kanssaan.
-Lähde heti. -Ilman sinuako? En.
Hankkiudu Port Moradooniin.
Menen prikaatini kanssa. Tapaamme siellä.
Tai sitten emme.
Liitto voi saada teidät kiinni,
enkä näe sinua koskaan.
Vignette, kuuntele...
-Menemme yhdessä. -Minne?
Sama se, kunhan olemme yhdessä.
Burguelainen sotilas ei kestä kauan Liiton alueella.
Sitten menemme itään, vuorien ja lahden yli Ignotaan.
Hyvä on.
Selvä.
Menemme yhdessä.
Minun täytyy sulkea kirjasto.
Nähdään Kivipuutarhassa.
Näemme siellä.
Rakastan sinua.
Liiton ilmalaivoja!
Liiton ilmalaivoja! Suojaan!
Älkää antako salakoodien päätyä vihollisille!
Tehkää niistä selvää!
Ladatkaa!
Mima Roosan.
Teidän on tehtävä palvelus minulle.
Avatkaa ovet!
Philo!
Miehet ovat puolimatkassa mäkeä.
Aika lähteä!
-Sanon, etten tiedä, missä olet. -Ei.
Puhun hänelle.
-Mitä teet täällä, Philo? -Lippu, jonka veit...
Et välitä hittojakaan siitä lipusta.
-Uhkasit kertoa heille! -Olin vihainen.
-Tiedät, etten tekisi niin. -Niinkö?
Sinun pitäisi. Olimme läheisiä. Vai oliko se pelkkää valetta?
Miten voit edes kysyä?
Koska jätit minut, Philo!
Käskit mima Roosanin kertoa, että kuolit!
Luuletko, että se oli helppoa? Sydämeni oli murtua.
Miksi sitten?
En halunnut sinun kuolevan vuokseni.
Viimeiset seitsemän vuotta toivoin vain sitä.
Olin uhka sinulle. Heikkoutesi.
Olit toivoni, Philo.
Ja sinä selvisit.
Olisimme voineet tehdä niin paljon muutakin.
Meillä olisi ollut siihen syy.
-Olisimme selviytyneet. -Se ei olisi voinut toimia.
Olen rikkinäinen.
Et minulle. Hyväksyin sinut.
Kaiken sinusta. Hyväksyykö maailma sinut?
Oletko kertonut salaisuuttasi kenellekään muulle?
Voi taivas, Philo,
olet niin eksynyt.
Rukoilen, että löydät etsimäsi paikan.
Minun kanssani se ei ole.
Vignette...