КАРНІВАЛ РОУ
Ходи за мною
Я йду туди
Клятий Пакт
Ми розіб'ємо
Відстоїмо ми
Нашу честь
Нелегкий шлях
Та він єдиний
Бо ми безстрашні солдати Бурге!
Солдати Бурге!
Оповиті славою
Друзі назавжди
Вічні браття
Бурге
Є щось?
Сер?
Так, це тут.
Покиньте вози, ми йдемо вгору!
Зупиніть вози.
Покажи прапор.
Ми буржці!
Ми вас не скривдимо!
За умовами Тейнської угоди між вашим гордим королівством
і Республікою Бурге,
ці володіння тепер під правлінням 13-го полку легких драгунів
для оборони цих земель.
Телеграфна лінія, що проходить неподалік,
поєднує Верхній Бресейл із фронтом
і є важливою в цій війні.
Нам наказали боронити її.
Це святе місце.
Поводьтеся відповідно.
Сержанте Філострат.
Мені це не подобається.
Тут повно закутків і лазівок.
Обшукай будинки й територію.
Перевір, чи є тут схови, пастки, зброя.
Зброя, сер?
Треба переконатися,
що в цей мімастерій не проникли феї-партизани.
Це біженці, сер.
А не партизани.
Ми цього не знаємо, сержанте.
Феї Пакту мають такий вигляд, як і наші, правда?
Не хочу, щоб було, як у форті Тарлінгтон.
Ми тоді втратили багато людей.
Порядок звичайний?
Виділити загін, працювати парами?
Ні. Не привертаймо увагу.
Ти оглянеш будинки.
А я обшукаю територію.
Поводитися люб'язно?
Тихо.
Заспокойся.
Ти хто?
Я дала присягу охороняти священну бібліотеку,
а ти тут без дозволу.
Я не навмисне, міс.
Зробіть ласку й заберіть ножа, а я піду звідси.
Поспішиш доповісти своєму командиру про це місце?
Запевняю: командира не цікавлять книжки.
У цій кімнаті є книжки,
старші за перші слова, які вимовили представники вашого роду бовдурів.
Я радше цілий день змиватиму твою кров із підлоги,
аніж дозволю виставити їх на огляд
у клятому бурзькому музеї.
Не бійтеся, міс. Я нікому не скажу.
Даю слово.
Чому я маю тобі довіряти?
Або довіртеся,
або вбийте мене,
і тоді командир може знайти це місце, шукаючи моє тіло.
Як тебе звати?
Райкрофт Філострат.
- А ви? - Остання, кого побачиш,
порушивши слово.
А тепер геть звідси.
Відчуваєш їхні погляди?
Кляте місце.
Божий зашморг, я не думав, що сумуватиму за Бресейлом.
Там смердить, як у піксі під пахвою.
Так. Але там є повії.
Блаю, яку тварину ти б не трахнув?
Так, твою маму, Краббе.
Знайшов щось небезпечне?
Я теж не знайшов.
Гадаєш, він дотримає слова?
Він фаан-трой.
Йому не можна вірити.
Стеж за ним.
Так, мімо.
КОРОЛІВСТВА МІСЯЦЯ
Що сталося?
Лінія не працює.
Я виїхав перевірити. Вона порвалася над ущелиною.
Вона порвана чи розрізана?
По-твоєму, це пастка?
Цілком імовірно.
Відправимо ремонтників.
Ущелина метрів 200 завширшки.
Ми не прокладемо нову лінію.
Фея могла б.
У тебе є кандидат?
Як не дивно…
є.
Усе чисто.
Швидше. Я теж не хочу тут затримуватися.
Ти можеш піти.
Іди, якщо хочеш.
Піти?
Ти зробила те, що ми просили. Лети додому, не турбуйся.
Я маю турбуватися.
Моє завдання — боронити це місце.
Я нікому не скажу.
Я люблю книжки.
Це дитяча?
Це наукова фантастика.
Дешеве чтиво. «Королівства Місяця».
Про що там?
Винахідник-шахрай
летить на Місяць
і закохується у принцесу Місяця.
Без сумніву, це найбезглуздіше, що я чула.
Там усе обґрунтовано.
Як це обґрунтувати?
Як можна прилетіти на Місяць?
Хочеш почитати?
Ні.
Просто цікаво.
Ну,
він сконструював ізольовану капсулу й велику гармату,
щоб запустити її
понад стратосферою.
Це дурниця.
І він знайшов людей,
які жили на Місяці?
Прошу, візьми. Я вже прочитав.
Багато разів.
Читати значно цікавіше, ніж слухати мої перекази.
Віньєт.
Вибач, що?
Моє ім'я.
Я Віньєт.
- Тут є вовки? - Ні.
Агов! Тихо!
Залишатися тут. Це наказ!
Даріусе!
Як ти?
Усе добре.
Скільки крові.
- Це не моя. - Точно?
Я цілий.
Я вбив одного.
Він мертвий.
Якого біса?
Ми знайшли це на скелі.
Я чув плітки про це.
Важко повірити,
що Пакт…
заражає власних солдат вовчим прокляттям,
перетворює на монстрів.
Місяць не в повні.
Якийсь каталізатор.
Прискорює перетворення.
Когось укусили?
З уцілілих — нікого.
Що завадить Пакту
захопити ці землі та багатства?
Добре, можете йти.
Так!
ВІЙСЬКОВИЙ ТЕЛЕГРАФ
Привіт.
Обережно. Тут високо.
Це точно.
Тобі сподобалася?
Книжка.
Я її прочитала.
І?
Вона надзвичайна.
Спершу вона здається слинявою фантазією колоніаліста.
Відважна людина має роман із місцевою принцесою.
Він їде, а 20 років по тому…
Виявляється, що оповідачка…
Дочка героя.
Усю другу частину книжки вона шукає батька.
Геніально, правда? А кінець…
Боги…
Я розплакалася.
Радий, що тобі сподобалося.
Я в захваті.
Справді.
Залиш собі.
Ні, я не можу.
Це ж твоя улюблена.
Куплю собі в Бурге.
А де ти її візьмеш?
Я наполягаю.
Для бібліотеки.
Шалено тобі вдячна.
Хочеш її побачити?
- Що саме? - Бібліотеку.
Як годиться.
Це найбільша бібліотека в Королівстві Анун.
Так.
Тут є ще кімнати, де зберігаються книжки?
Ви такі дивні, фаан-трої.
Ви думаєте лише у двох вимірах.
Скільки тут книжок?
Не можу сказати.
Не знаю, чи їх хтось рахував.
Священні тексти. Мапи.
Наукові роботи.
Історія з часів Королеви Воронів.
Покажу тобі одну книжку. Ти й раніше її бачив.
Та ну?
Яку саме?
Це 700-річний ілюстрований літопис.
Розповідає історію першої людини в Тірнаноку.
Ось він.
Автор — дослідник Айсен, якого винесло на берег під час шторму.
Він дуже привабив
королеву Арадіс.
Деякий час гостював при її дворі…
Вони відчайдушно закохалися.
- Я бачу. - Це дрібниці.
У деяких книжках є таке, від чого зашаріється навіть фей-моряк.
Що це? Він її покинув?
Так.
Айсен сумував за домом, тому збудував корабель і відплив.
Хтозна, чи повернувся, але він залишив після себе дещо.
Вони мали дитину.
Сина.
Напівкровку.
Він був таємничою постаттю.
Усе життя шукав батька.
Схоже на мою книжку.
Я теж так подумала.
Може, це збіг,
або Айсен дістався додому й розповів свою історію.
Або автор моєї книжки…
почув цю казку в дитинстві від няньки-феї.
Точно.
Хочеться вірити, що зв'язок є.
Чому?
Хочеться думати, що ця історія облетіла світ
і повернулася через кілька століть,
змінена багатьма оповідачами,
але знайома.
І це нам про щось каже.
Що, мабуть…
ми не такі вже й різні.
Це форт Соверін.
Їх обстріляли.
Пакт так далеко на півночі?
Вони щодня просуваються.
Десятки поранених.
Їм потрібна кров…
усіх груп.
Просять донорів.
Форт Соверін за 500 км звідси.
Ми не допоможемо.
Вашим пораненим не допоможе наша кров, але крила допоможуть.
Ми принесемо все через годину.
Гаразд.
Слухайте!
Мені потрібні всі здорові чоловіки негайно!
Треба доставити кров на фронт!
Так, сер!
- Покличте Мейвезера. - Так, сер!
Облаштуйте медпункт.
Це моє прізвище.
Стоунмосс.
А це?
Рік мого народження.
Який саме?
Ні. Я тобі не скажу.
А це?
Це те, що дівчина віддає разом зі своїм серцем.
Дитяча травма.
Як?
Не знаю, я тоді був малий.
Директор сирітського дому казав, що мене таким знайшли.
У мене теж є.
Шрам?
Де?
Від чого?
Знайдеш — розповім.
Холодно.
Усе гаразд, друже?
Знаю, це безглуздо,
але іноді я ніби її відчуваю.
Це не безглуздо.
Але не ставай на неї.
Сержанте,
ти говорив із тим хлопцем.
Що ти думаєш про фей?
Вони цікавий народ.
Та ну?
Як саме?
По-перше, вони існували значно довше, ніж ми.
Але їхня промисловість не така розвинена.
Як думаєш, чому?
Точно не знаю, сер.
Мабуть, вони мають іншу мету в житті.
Саме так.
Ідолопоклонство. Нестриманість. Перелюб.
На цьому ґрунтується імперія, що розпадається на наших очах.
Ми не маємо впасти у спокусу.
Стривай.
Добре.
Я весь твій.
Це не те, що ти думаєш.
Як це, у біса, може бути чимось іншим?
Усе під контролем.
Це буває раз на місяць.
Я ховаюся в цьому великому лісі.
Що робитимеш, коли повернемося в Бурге?
Там нікуди тікати.
Я здамся владі.
Хай роблять, що хочуть.
Вони про тебе піклуватимуться.
- Ти їхній солдат. - Уже ні.
Для них — ні.
Для них я оце.
Клятий нелюд. Чи ще гірше.
Я нелюд, що може їх перетворити на нелюдів.
Вони відразу мене пристрелять.
Не пристрелять.
Я про це подбаю.
До того ж
не я один зберігаю таємницю, так?
Я чую цей запах.
Я поки ще трохи вовк.
Це та піксі, про яку ти думав?
Не змінюй теми.
Ти закохався.
Правда ж?
Я розумію.
Я чекаю перетворення.
Я ще тиждень сратиму кістками та шкірою.
Але в мить,
коли виходить вовк…
це свобода.
Наче вовк
був завжди десь глибоко в мені,
а укус дав змогу більше його не ховати.
Ось яке прокляте це місце.
Турмалін.
Що сталося?
На нас напали.
Кіш пав.
Було жахливо.
Вони чекали з обстрілом,
доки не оточили місто стрільцями.
Коли все почалося,
ми намагалися втекти, але вони стріляли в нас на льоту.
Клятий Пакт.
Ніби буржці кращі.
Вони наші союзники.
Та ну. Такі ж імперіалістичні виродки, як і Пакт.
Вони сварять між собою різних фей і обкрадають їх.
Ви летіли всю ніч?
Це…
Це цікаво, як у біді пригадуються всі жалі.
Усе моє життя горіло,
а я думала лише, як дістатися до тебе.
Що?
Я декого зустріла.
Знаєш, мені шкода, як усе скінчилося.
Справді, дуже шкода.
Нічого не скінчилося.
Просто змінилося.
Ти й досі моя найближча подруга.
Кого ти зустріла?
Він солдат.
Крилатий загін.
Бурзький солдат.
Він добра людина.
Ну, авжеж.
Мабуть, справжній джентльмен.
Ну що ж.
Годі, Віньєт, це стара історія, що кінчається погано.
Він повернеться додому,
знайде собі гладку бургійку, з якою матиме багато гладких дітей.
Ти цього не знаєш.
Ти не думала,
що буде після війни.
Я втомлена.
Нумо не говорити про це більше.
Ти помиляєшся щодо нього.
Твої крила цього разу не сяяли.
Так і не має бути поруч із фаан-троєм.
Усе гаразд?
Що з нами буде після війни?
Я не знаю.
Я про це ще не думав.
Авжеж.
- Віньєт. - Хто я для тебе, Філо?
- До чого ти ведеш? - Якщо я просто екзотична повія,
- то… - Ні. Що ти кажеш? Ти…
як повернення додому.
Колись я втратив частину себе.
Я намагався забути, не зважати, але це завжди зі мною.
Тут є солдат,
який утратив ногу.
Івос?
Івос.
Він каже, що досі її відчуває,
хоча це й безглуздя.
Та це не безглуздя.
Не для мене.
Твої шрами.
Це сталося, коли я був немовлям. Не пам'ятаю.
Але я знаю, що в мене забрали.
Бо ти їх досі відчуваєш.
Завжди відчував.
Я відчуваю їх ціле життя.
Ти наполовину фей.
Уявляю, що ти думаєш про того, хто ховав усе життя
- таку схожість. - Ні.
Не ти це зробив.
Це зробили з тобою.
Тепер я розумію, чому ця книжка так тебе вразила.
Дитина-напівкровка в пошуках батьків.
Мені було цікаво, яка їхня історія.
Роман. Одна п'яна зустріч.
Чи кохали вони одне одного,
чи любили мене,
чи це змінило б щось.
Мені шкода.
Мабуть, вони мали причини залишити тебе.
Але підрізати крила…
Щоб зрозуміти, треба знати Бурге.
Феям там важко.
Напівкровкам тим паче.
Для людей ти потвора, а для фей…
ще одна згадка про гноблення.
Вони думали, що змінивши тебе
дадуть тобі шанс жити краще.
У притулку хтось знав, що тобі відрізали крила?
Директор знав.
Може, йому заплатили за мовчання, або він пожалів мене.
Він таки зберіг твій секрет.
Зберіг.
Навчив приховувати.
Сказав будь-що уникати лікарів.
Якби хтось дізнався, що я фей, я опинився б на вулиці.
І мене не взяли б до армії.
Тож ти нікому не сказав?
У Бурге — нікому.
Але там я не почувався, як удома.
Не так, як тут.
Не так, як з тобою.
Куди ви полетите?
Вздовж узбережжя, у Маґ-Мор.
Це найбільша діра в Тірнаноку.
Там нема за що воювати. Маю надію, ми будемо в безпеці.
Щасти вам.
Можеш полетіти з нами.
Бувай, Турмалін.
Я люблю тебе.
Ми ще зустрінемося.
Не знаю, де й коли, але зустрінемося.
Ти її кохаєш?
А знаєш, це неважливо.
Вона кохає тебе.
І за це її вб'ють.
Я знала, що буде,
і на своїх двох ти не втечеш.
Бурге програють війну.
Скоро тут буде Пакт.
А вона лишиться з тобою,
навіть якщо ти благатимеш її летіти рятуватися.
Бо вона така, яка є.
Вона помре за тебе.
Якщо кохаєш її,
не давай їй такого вибору.
Пакт захопив столицю?
Увесь фронт посипався.
- Ми евакуюємося. - Куди?
Додому, сержанте.
Зустрінемось із флотом у Порті Морадун.
Скільки часу?
Вони будуть тут до ранку.
Філо!
Віньєт.
Треба тікати! Швидше!
Час настав.
Запечатай бібліотеку.
Так, мімо.
Маєш летіти з ними.
- Лети негайно. - Без тебе? Ні.
Лети в порт Морадун.
Я евакуююся. Зустрінемося там.
А якщо ні?
Якщо Пакт наздожене вас
і я більше тебе не побачу?
Віньєт, послухай…
- Ми втечемо разом, Філо. - Куди?
Не має значення, якщо ми разом.
Пакт уб'є бурзького солдата.
То їдьмо на схід, за гори, через затоку, до Ігноти.
Добре.
Гаразд.
Поїдемо разом.
Я запечатаю бібліотеку.
До Кам'яного саду.
До зустрічі.
Я тебе кохаю.
Аеростати Пакту!
Аеростати Пакту! В укриття!
Шифри не мають потрапити до рук ворогів!
Знищте їх!
Перезаряджай!
Мімо Русан.
Зробіть для мене дещо.
Відчиніть браму!
Філо!
Солдати майже спустилися.
Ходімо! Пора їхати!
- Я скажу, що не знаю, де ти. - Ні.
Я поговорю з ним.
- Що ти тут робиш, Філо? - Прапор…
Тобі начхати на прапор.
- Ти грозилася розповісти! - Я була зла.
- Я не розповім. - Невже?
Так. Ми були близькі. Чи для тебе це були дрібниці?
Як ти можеш це питати?
Ти кинув мене, Філо.
І попросив міму Русан сказати, що ти помер.
Думаєш, мені легко? У мене серце розривається.
Тоді чому?
Я не хотів, щоб ти померла за мене.
Я мріяла про це останні сім років!
Я був тобі тягарем. Твоєю слабкістю.
Ти був моєю надією, Філо.
Ти вижила.
Разом ми б не просто вижили.
Ми б мали причину жити.
- У нас би все вийшло. - Нічого не вийшло б.
Я зламаний.
Не для мене. Я прийняла тебе.
Усього тебе. А цей світ може сказати те саме?
Ти комусь казав те, що сказав мені?
Боги, Філо,
ти заплутався.
Я помолюся, щоб ти знайшов своє місце.
Але я знаю, що воно не поруч зі мною.
Віньєт…
Переклад субтитрів: Вікторія Бонк
Творчий керівник Данило Качмарський